OBH 3499/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Pásztor Imre

A vizsgálat megindulása:
	A panaszos a Pálhalmai Országos bv. Intézetben töltötte büntetését. Azt kifogásolta, hogy két 10 hónapos szabadságvesztés büntetése közül az egyiket fogház fokozatban kellett volna letöltenie 1/3-ad feltételes kedvezménnyel, de csak a büntetés teljes kitöltése után vették foganatba a másik 10 hónapos, börtönben letöltendő szabadságvesztés büntetést. Számításai szerint 2000. május 1-je és 4-e közötti idejét nem számították be a büntetésbe, úgy kezelték, mintha szabadlábon lett volna.

Az érintett alkotmányos jogok:
•	Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból következő jogbiztonság, és
•	az Alkotmány 55. § (1) bekezdésben biztosított személyes szabadsághoz és biztonsághoz való jog.

Az érintett jogszabályok:
•	107/1979. (K. 8.) M utasítás a büntetőeljárásban hozott határozatok végrehajtása során a bíróságokra háruló feladatokról;
•	21/1994. (XII. 13.) IM rendelet a büntetés-végrehajtási intézetek kijelöléséről;
•	17/1997. (V. 9.) IM rendelet a szabadságvesztés büntetés kezdő- és utolsó napjának megállapításáról.

A vizsgálat lefolytatása:
	Az ügyben megkerestem a legfőbb ügyészt kérve, hogy a büntetésvégrehajtási felügyeleti jogkörében a panaszt vizsgálja ki és annak eredményéről, a keletkezett dokumentumok megküldése mellett engem tájékoztasson.
	A legfőbb ügyész a vizsgálatot lefolytatta és megküldte az ügyben hozott bírósági ítéletek másolatait, a szabadságvesztés büntetés jogerős kiszabásáról szóló bírósági értesítéseket és a panaszost érintő tárgyalási előállítások nyilvántartását.

A vizsgálat megállapításai:
	A panaszost először az Egri Városi Bíróság ítélte el 1997. április 7-én jogerőre emelkedett ítéletével, 10 hónapi 2 évi próbaidőre felfüggesztett börtönbüntetésre. 1999. november 10-én a Gyöngyösi Városi Bíróság 3 évi és 6 hónapi börtönbüntetést és 4 évi közügyektől eltiltást szabott ki vele szemben rablás bűntette miatt és elrendelte a korábban kiszabott börtönbüntetés végrehajtását. A Heves Megyei Bíróság 2000. április 25-én kihirdetett ítéletével a cselekmény jogi minősítését lopás vétségére változtatta és a büntetést 10 hónapi fogházra enyhítette. A korábban kiszabott szabadságvesztés végrehajtásának elrendelését helybenhagyta.
	Panaszos a második büntetőeljárás alatt 1999. július 2-ai kezdettel, végig előzetes letartóztatásban volt. A másodfokú tárgyalásra Pálhalmáról Egerbe szállították, a Heves Megyei Büntetés-végrehajtási Intézetbe ahonnan megtörtént a tárgyalásra való előállítása. A jogerős szabadságvesztés bűntetések foganatbavételére azonban ott nem kerülhetett sor, mert a büntetés-végrehajtási intézetek kijelöléséről szóló IM rendelet szerint ezt csak Pálhalmán végezhették el. Erre azonban csak a körszállítás végrehajtási után, 2000. május 2-án kerülhetett volna sor, azonban a Heves Megyei Bíróság által kiállított értesítő csak május 3-án érkezett meg Pálhalmára. Mivel azonban a 10 hónapi fogházbüntetést 2000. május 1-jén teljes egészében kitöltötte, az 1/3-ad kedvezmény már nem volt végrehajtható. A korábban felfüggesztett szabadságvesztés büntetése viszont börtön fokozatú, ezért azt ilyen módon vették foganatba és hajtották végre. Tekintettel arra, hogy a panaszos előzetes letartóztatásban eltöltött idővel töltötte ki a teljes szabadságvesztés büntetését, arra nem lehetett fogház fokozatú végrehajtást biztosítani. Ezért a panasz ezen részével kapcsolatban nem állapítottam meg alkotmányos jogot sértő visszásságot és annak veszélyét sem.
	A panasz második részére vonatkozóan megállapítottam, hogy az egyik ítéletben kiszabott szabadságvesztés büntetést 2000. május 1-jével tekintették kitöltöttnek, ugyanakkor a következő szabadságvesztés büntetést 2000. május 2-án vették foganatba. Ez pedig azt jelenti, hogy a két büntetést folyamatosan hajtották végre, ezért nem igazolódott a panasz azon része sem, miszerint a panaszost 2000. május 1-je és 4-e között szabadlábon levőnek tekintették. Így pedig ebben a vonatkozásban sem történt alkotmányos jogot sértő hatósági eljárás, ezért a panasz ezen része sem volt megalapozott.
	Mindezek alapján az ügyet ajánlás nélkül lezárom.

Budapest, 2001. április 10.

Gönczöl Katalin