OBH 3480/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Szécsi Mária

Az eljárás megindítása
	A panaszos gyermeke a Debreceni Egyetem Hajdúböszörményi Wargha István Pedagógiai Főiskolai Karán a szociálpedagógia szakon 2000. június 9-én eredményes záróvizsgát tett, de diplomáját mégsem kaphatta meg, mert nem volt középfokú állami nyelvvizsgája. A panaszos ezt az eljárást azért kifogásolta, mert a hallgatók csak 1999-ben szereztek tudomást arról, hogy állami nyelvvizsgát kell tenniük, és nem elegendő az intézményi vizsga. Sérelmezte a panaszos azt is, hogy gyermekét a főiskola törölte a hallgatók soraiból, emiatt nem kap diákigazolványt és a gyermek után az árvajáradékot sem folyósítják számára.
	A panaszban foglaltak alapján felmerült több alkotmányos állampolgári jog (művelődéshez, munkához, az ifjúság védelemhez való joga, a jogbiztonság) sérelmének lehetősége, ezért az ügyben az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) alapján eljárást indítottam. A vizsgálat lefolytatására felkértem az oktatási minisztert, az intézménytől pedig a tanulmányi és vizsgaszabályzatot kértem.

A megállapított tényállás
	A panaszos gyermeke 1996 szeptemberében kezdte tanulmányait a főiskolán szociálpedagógus szakon, nappali tagozaton. Bár 1997 elején a hallgatók már értesültek arról, hogy a diploma megszerzésének feltétele az állami nyelvvizsga, az iskola nyelvtanáraitól - a panaszos szerint - olyan tájékoztatást kaptak, hogy elegendő az iskolán belül nyelvvizsgát tenni. A hallgató a főiskola által biztosított heti 2 órás vizsgára felkészítő nyelvoktatáson vett részt; német nyelvből alapvizsgáját (1999. május) jeles, záróvizsgáját (2000. január) jó eredménnyel tette le, amit a leckekönyvébe jegyeztek be. 1999 szeptemberében vált világossá a hallgatók számára, hogy csak az állami nyelvvizsgát lehet figyelembe venni a záróvizsgához. Ekkor a főiskola az eszperantó nyelv oktatását szervezte meg, és sokan ebből tettek nyelvvizsgát, mások a korábban tanult idegen nyelvből próbáltak meg levizsgázni. A panaszos gyermeke - a záróvizsgára való felkészülés mellett - szintén így tett, de az nem sikerült. A főiskola őt és a többi hasonló helyzetben levő hallgatót értesítette a záróvizsga időpontjáról, majd ezt egy újabb időpont kitűzése követte (3 nappal későbbre, 2000. június 9-re) azzal, hogy ez a hiányzó nyelvvizsga miatt csak feltételes időpont. Az értesítés a következőképp zárult: "Amennyiben a Kormány 2000. június 6-i döntése a nyelvvizsga szintjének kari hatáskörbe történő utalásáról nemleges lesz, záróvizsgáját csak az állami nyelvvizsga bizonyítvány bemutatása után teheti le." A panaszos gyermeke jeles eredménnyel záróvizsgát tett, de a diplomáját a diplomaosztó ünnepségen nem vehette át. Kapott viszont egy igazolást arról, hogy a tanulmányait befejezte, záróvizsgáját - a nyelvvizsga kivételével - eredményesen letette. Diplomáját 2001. július 31-ig kaphatja meg, ha a 2/1996. (I.18.) Korm. rendelet értelmében bemutatja az előírt állami középfokú nyelvvizsga bizonyítványát. Kifogásolta a panaszos, hogy a főiskola nem ismerte el, hogy hibás tájékoztatást adott, hanem a nyilvánosság előtt is a hallgatók nem kellő szorgalmával magyarázta a kialakult helyzetet.
	A panaszos szerint gyermeke diploma nélkül elhelyezkedni nem tud a szakmájában, s mivel a főiskola a hallgatói névsorból is törölte, ezért diákigazolványt sem kap, így utazási kedvezményt sem. Így pedig a lakóhelyéről nem tud beutazni a városba nyelvtanfolyamra. A család ugyanis sokkal rosszabb anyagi helyzetbe került, mert a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság beszüntette az árvajáradék folyósítását a gyermek után, főiskolai hallgatói jogviszonya megszüntetése miatt.
	Az oktatási miniszter az ügyben tájékoztatást kért a főiskola vezetőjétől, majd a Debreceni Egyetem rektorától is. Ennek nyomán a következőket közölte: a hallgató előtt "tanulmányai kezdetétől ismert volt a nyelvvizsga követelménye. A Wargha István Pedagógiai Főiskolai Kar korábbi vezetői azok között voltak, akik szakmai szempontból kezdeményezték a nyelvvizsga követelményeinek módosítását és kezdeményezésükről tájékoztatták a hallgatókat. A Kar arról is tájékoztatta a hallgatókat, hogy a nyelvvizsga alól csak akkor kaphatnak felmentést, ha a kezdeményezés alapján a Kormány elfogadja a képesítési követelmények módosítására vonatkozó javaslatot.
A szociális szakokra az elmúlt évben egyre magasabb létszámban nyertek felvételt a hallgatók. Nehezen akarják azonban tudomásul venni a nyelvvizsgára vonatkozó követelményt. Jó néhány szociális képzést folytató intézmény is egyéni módon értelmezte a hatályos rendelkezéseket, de a konkrét esetet figyelembe véve, a pedagógiai főiskolai kar nem tartozott ezek közé.
A felsőoktatási intézmények annak ismeretében szervezik a nyelvvizsgára való felkészítést, hogy milyen nyelvi előzményekkel érkeznek a hallgatók. Hajdúböszörményben a nyugati idegen nyelvek mellett az eszperantó nyelv tanulására is lehetőséget adtak. Jogszabály a kötelező órák számát nem írta, illetve nem írhatta elő, mivel az óra- és vizsgaterv meghatározása a felsőoktatási intézmények hatásköre."
	A hallgatói jogviszony fennállására vonatkozó kérdésről a miniszter álláspontja a következő: "a hallgatót nem lehet "törölni a névsorból". A felsőoktatási törvény értelmében megfelelő teljesítmény, illetve a tanulmányi és vizsgaszabályzatban meghatározottak betartása esetén a hallgatói jogviszony az oklevél kiállításának napjáig tart. Ebből következően, ha a jelölt kérelmére halasztást kapott a nyelvvizsga követelményeinek teljesítésére, akkor a hallgató jogviszonya nem szakadhatott meg."

Az alkalmazott jogszabályok
•	A felsőoktatásról szóló 1993. évi LXXX. törvény (Ftv.)
•	A szociális felsőoktatás alapképzési szakjainak képesítési követelményeiről szóló 6/1996. (I.18.) Korm. rendelet (a továbbiakban: képesítési kormányrendelet)
•	A felsőoktatási intézményekben a képesítési követelmények alapján folyó alapképzési szakokon a nyelvvizsgák letételéről szóló 97/2000. (VI.22.) Korm. rendelet (a továbbiakban: kormányrendelet)

A vizsgálat megállapításai
1)	Az Ftv. felhatalmazása alapján kormányrendeletben kiadott képesítési követelmény a hallgatók számára kötelező, függetlenül attól, hogy közben tájékoztatást kaptak a módosítás kezdeményezéséről, és az intézmény hosszú ideig bízott abban, hogy ez sikerrel is jár. Az oktatási miniszter kezdeményezését azonban, mely szerint a szociálpedagógus szakon a nyelvvizsga követelményeket az intézmény határozhassa meg, a Kormány nem fogadta el. Ettől eltérően, csak a nyelvvizsga feltétel halasztására adott lehetőséget a 2000. június 22-én kihirdetett kormányrendelet. Ez nem szüntette meg azt a bizonytalanságot, amely a nyelvvizsga és záróvizsga kapcsolatát illetően az intézményben kialakult. A főiskolai nyelvvizsga elegendő voltára vonatkozó szóbeli intézményi közlések bizonyítására - tanúk meghallgatására - nincs lehetőségem. Azt viszont megállapítottam, hogy a főiskola 1999. február 24-től hatályos tanulmányi és vizsgaszabályzatának 29. § 3. pontja a szociálpedagógus szakon a záróvizsgára bocsátás feltételei között nem tesz említést az állami nyelvvizsga követelményről, bár a képesítési követelmény másik három feltételét a képesítési kormányrendelettel (1. sz. mellékletének 5.2.1. pontja) egyezően ismerteti. E hiányosságnak egyik oka - más hasonló panaszok tapasztalata alapján is -, hogy az Ftv. 95. § (4) bek. b) pontja szerint a záróvizsgára bocsátás feltétele "az intézmény által előírt nyelvismeret megszerzésének igazolása". Ez a törvényszöveg - mivel nem utal a képesítési követelmények szabta korlátra - alkalmas annak az álláspontnak az alátámasztására, hogy az intézményi tanácsnak van hatásköre ebben a kérdésben. Ezt az értelmezést követte az említett szabályzat is, mert a Záróvizsga cím alatt a 29. § 1. pontjában a következőket írja elő: "A záróvizsgára bocsátás feltétele mind óvodapedagógus, mind szociálpedagógus szakon a főiskola tanterve által előírt idegen nyelvvizsgák letétele. Ezek követelményeinek meghatározásánál a nyelvi-irodalmi tanszéknek a felsőoktatásról szóló 1993. évi LXXX. tv. 95. § (4) bekezdés b) pontja alapján kell eljárnia." 
	A vizsgaszabályzat említett hiányosságának másik oka pedig vélhetően az volt, hogy bizonytalan volt  (lett) az intézmények szerepe a nyelvoktatásban, figyelemmel az új nyelvvizsga követelményre is. Erről az oktatási miniszter válaszában a következőket írja: "A nyelvoktatás mindig a felsőoktatási intézmények feladatellátása körébe tartozott, ugyanakkor a "Bokros csomag" miatt több felsőoktatási intézmény a létszámcsökkentést a nyelvi lektorátusok átszervezésével, illetve megszüntetésével tudta megoldani.
A nyelvi képzés feltételeinek biztosítása érdekében első lépésben a felsőoktatási intézmények képzési és fenntartási normatíva alapján történő finanszírozásáról szóló 120/2000. (VII.7.) Korm. rendeletben egyértelművé tettük, hogy a költségvetési támogatás "az Ftv. 7. §-a (1)-(2) bekezdésében foglalt feladatok és a képesítési követelmények szerinti oktatási tevékenység - beleértve az Ftv. 7. § (1) bekezdésének e) pontja alapján a képesítési követelményekben rögzített nyelvi követelmények teljesítéséhez a nappali tagozatos hallgatók részére nyelvoktatás biztosítását ..." is szolgálja." Az intézmények akár azt is gondolhatták, hogy mivel az állami nyelvvizsga a záróvizsga "külső" követelménye, ezért azt az intézményi tanulmányi és vizsgaszabályzatban nem kell feltüntetni. Ez pedig erősítette a félretájékozódást.
	A főiskolai tanulmányi és vizsgaszabályzat 2000. szeptember 1-jétől hatályba lépett módosítása a záróvizsgára bocsátás feltételeit már nem sorolja fel, hanem csak utal arra, hogy azokat az egyes szakok képesítési követelményei tartalmazzák; továbbá nem hivatkozik az Ftv. 95. § (4) bekezdés b) pontjára sem. Ezzel a vizsgaszabályzat elkerüli az ellentmondásos rendezést, hiszen kizárólag a jogszabályra (a kormányrendeletre) utal.
	A fentiekből kitűnik, hogy fontos érdekeket és széles személyi kört érintő rendelkezés esetén nem szabad úgy szabályozni, hogy a hallgató kötelezettsége csak azzal a jogértelmezéssel nyilvánvaló, hogy amire van jogszabály, abban nem dönthet az intézmény, hiszen az autonómia csak a jogszabály keretei között érvényesülhet. Ez a hiányosság vezetett oda, hogy a főiskola eljárása, szabályzata a jogbiztonság alkotmányos követelményét sértve visszásságot okozott a panaszos gyermekének - és több más hallgatónak - a művelődéshez, közvetve pedig a munkához való alkotmányos jogával összefüggésben. A főiskola kifogásolt jogértelmezését, eljárását azonban biztosan befolyásolta, hogy segíteni akart a hallgatók nehéz helyzetén (ld. 4. pont), amit a hallgatók is tudomásul vettek. Hiszen elegendő lett volna csak az Oktatási Minisztériumhoz fordulniuk, hogy a bizonytalanságból bizonyosság legyen: nem elég a belső nyelvvizsga, amíg a Kormány másként nem dönt. 

2)	A kormányrendelet alapján arra volt csak lehetőség, hogy a nyelvvizsga bizonyítványt a záróvizsgára bocsátás feltétele helyett a záróvizsga részének minősítse az intézményi tanács a 2001. július 31-ig terjedő időszakra. Ennek alapján tájékoztatta a panaszos gyermekét a főigazgató úgy, hogy ha a hiányzó nyelvvizsga bizonyítványt bemutatja, a diplomáját 2001. július 31-ig kaphatja meg. 
	Nincs azonban szabály arra, hogy mi történik akkor, ha addig nem szerzi meg a bizonyítványt. Erről sem jogszabály, sem a tanulmányi és vizsgaszabályzat nem rendelkezik. Ilyen szabály nélkül pedig e kedvezmény alkalmazása bizonytalanságot okoz. (A kormányrendelet 1. §-ában megjelölt időpont azt jelenti, hogy abban az időszakban lehet a záróvizsga részének - és nem a vizsgára bocsátás feltételének - tekinteni a nyelvvizsgát, de az már nem egyértelmű, hogy addig meg kell szerezni a bizonyítványt. Kérdés, hogy minek minősül ez a halasztás, milyen következményekkel jár valamely határidő elmulasztása. A határidő után a már záróvizsgát tett hallgató esetén a nyelvvizsga nem lehet ismét feltétele a vizsgának, kivéve ha a vizsgák érvénytelenné válnak.)

3)	Az előbbiekben említett szabályozási hiányosság ("befejezetlenség")  hozzájárult ahhoz, hogy a panaszos gyermekének hallgatói jogviszonyát az intézmény megszüntette a hallgatói névsorból való törléssel. Erre az Ftv. 28. § (1) bekezdése szerint csak 2 év szünetelés után van lehetőség, ha a hallgató nem iratkozott be. A záróvizsga részének ilyen halasztása azonban nem ez az eset, amint azt a miniszter is közölte. Az intézmény ezzel a jogsértő intézkedésével visszásságot okozott a panaszos gyermekének a művelődéshez való alkotmányos jogával (Alkotmány 70/F. §) összefüggésben. Minthogy pedig a hallgatói jogviszonyhoz kapcsolódott az árvaellátás, ennek megszüntetésével sérelmet szenvedett az ifjúság létbiztonsághoz való alkotmányos joga is (Alkotmány 16. §).

4)	A vizsgált ügyből, de több hasonló panasz vizsgálata alapján is kitűnt, hogy a főiskolai diploma megszerzésének középfokú állami nyelvvizsga feltételhez kötése sok problémát okozott. A kitűzött helyes cél - amely alkotmányosságát az Ftv. 95. § (4) bek. b) pontjával összefüggésben az Alkotmánybíróság is vizsgálta (870/B/1997. AB hat.) - eléréséhez vezető úton a sérelmek úgy kerülhetők el, ha a szabályozásra jogosult szervek figyelembe veszik a lehetőségeket, a különböző életfeltételeik (pl. nyelvtanulási lehetőségük) alapján más-más szakmát, pályát választók szempontjait. E körülmények mérlegelése természetesen kormányzati feladat és felelősség. Erről szól az oktatási miniszter a válaszában: "Feladatunk a nyelvoktatás helyzetének áttekintése, illetve javaslat kidolgozása a nyelvoktatás fejlesztésére. Hosszabb távú céljaink között szerepel az egységes érettségi vizsga 2005-től történő bevezetése, amelynek része az első nyelv követelményeinek középiskolai teljesítése." A hozzám érkező panaszok még ezt a hiányt és az ebből fakadó megoldatlan problémákat tükrözik.
A vizsgált panasz esetén a panaszos gyermekének a művelődéshez, az ifjúság  létbiztonsághoz való alkotmányos jogával összefüggésben - a jogbiztonság sérelme révén - visszásság keletkezett. Figyelembe véve, hogy a főiskola a tanulmányi és vizsgaszabályzatot időközben már módosította, és ezzel az egyik okot megszüntette, a visszásság orvoslására és a hasonló - várhatóan még évekig tartó átmeneti időszakban előforduló - esetek megelőzésére a következő ajánlásokat teszem.

1)	Felkérem az oktatási minisztert, kezdeményezze az Ftv. 95. § (4) bekezdés b) pontjának olyan módosítását, amely egyértelművé teszi az intézmény hatáskörét a diploma nyelvismereti előfeltételének meghatározását illetően.
2)	Felkérem az oktatási minisztert, vizsgálja meg a 97/2000. (VI.22.) Korm. rendelet 1. §-ában lehetővé tett kedvezmény miatt kialakult bizonytalan helyzetet, és kezdeményezze a vizsgahalasztás következményeinek rendezéséhez szükséges szabályozást.
3)	Kezdeményezem a Debreceni Egyetem Hajdúböszörményi Wargha István Főiskolai Kar főigazgatójánál, haladéktalanul intézkedjék a panaszos gyermeke hallgatói jogviszonyának visszaállítására, a törlés időpontjára visszamenőleges hatállyal. Kérem, hogy a többi, a hallgatói névjegyzékből hasonló okból törölt hallgató ügyét vizsgálja meg, és ugyanezen elv alapján intézkedjék.

Kérem a minisztert, hogy ajánlásaimmal kapcsolatos állásfoglalásáról az Obtv. 25. §-a alapján 60 napon belül, a főigazgatót pedig, hogy intézkedéséről az Obtv. 21. § (2) bekezdése szerint 30 napon belül szíveskedjék tájékoztatni.

Budapest, 2001. március 7.

Gönczöl Katalin