JELENTÉS
az OBH 3472/2000. számú ügyben

Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna

Az eljárás megindítása

A panaszos unokájával való kapcsolattartása ügyében először 1999 szeptemberében kérte az országgyűlési biztos segítségét. A panaszos lánya 1996-ban elhunyt, halála óta a panaszos unokáját a gyermek édesapja neveli. A panaszos unokájával való kapcsolattartását a gyámhivatal 1997 júniusában szabályozta. A panaszos már 1998 januárjában jelezte az illetékes kiskőrösi gyámhivatalnál, hogy a gyermek apja nem tartja be a határozatban foglaltakat, ezért a határozat végrehajtásához a gyámhivatal segítségét kérte. 

Tekintettel arra, hogy a panaszos beadványának idején a nagyszülői kapcsolattartás rendezése folyamatban volt - a panaszos és a gyermek apja a gyámhivatalnál egyezséget kötöttek, hogy három hónapig a határozattól eltérően gyakorolja a nagyszülő a kapcsolattartási jogát - az országgyűlési biztos általános helyettese hatásköre hiányában nem folytatott vizsgálatot. Levélben tájékoztatta a panaszost arról, ha a próbaidő letelte után sem működik a kapcsolattartás, és véleménye szerint a gyámhivatal eljárása alkotmányos jogaival összefüggő sérelmet okoz, úgy ismételten kérheti az országgyűlési biztos segítségét.

A panaszos 2000 júliusában arról tájékoztatta az országgyűlési biztos hivatalát, hogy a gyermek apjával 1999 szeptemberében kezdeményezett egyezségi kísérlet sikertelen volt. Az apa sem az egyezséget, sem a jogerős hatósági határozatban foglaltakat nem tartotta be, a gyámhatóság sem tett meg mindent a határozat végrehajtása érdekében.

A vizsgálat az Alkotmányban deklarált,  jogállamiságból fakadó jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz, a gyermek családhoz és megfelelő fejlődéshez való joga sérelmének gyanúja miatt indult.

A megállapított tényállás

A panaszos először 1998. január 19-én jelezte a kiskőrösi gyámhivatalnál, hogy a gyermek apja nem tartotta be a kapcsolattartásról szóló határozatban foglaltakat, ezért az abban meghatározottnál lényegesen rövidebb ideig találkozhatott az unokájával. A panaszos kérte a gyámhivatalt, szerezzenek érvényt  a határozatban foglaltaknak.

Az apával január 22-én vett fel jegyzőkönyvet a gyámhivatali ügyintéző. Az apa ekkor elismerte, hogy a határozatban foglaltaknál valóban rövidebb ideig volt a gyermek a panaszosnál, ennek okául saját munkahelyi elfoglaltságát jelölte meg. 
 
Február 2-án az apa jegyzőkönyvbe mondta, hogy a gyermeket felzaklatják a panaszosnál tett látogatások. Állítása szerint a panaszos a kapcsolattartások alkalmával a kislánynak édesanyja temetéséről vetített videofelvételt, ez a gyermekből félelmet váltott ki. Az apa a kapcsolattartás szüneteltetését kérte, javasolta, hogy a panaszossal egyeztessen a gyámhivatal egy időpontot, amikor a jövőbeli kapcsolattartási időpontokról egyezséget tudnak kötni.

Február 26-án az apa ismét jelentkezett a gyámhivatalnál. Közölte, a legutóbbi panaszosnál tett látogatás is félelmet váltott ki a gyermekből. A jövőben nem hajlandó a gyermeket Kecskemétre vinni a panaszoshoz. Nem zárkózott el attól, hogy a gyermek találkozzon a panaszossal, egyezségkötésre is hajlandó volt. A gyámügyi ügyintéző kérte az apát, tegyen meg mindent annak érdekében, hogy a kapcsolattartás rendeződjön.

Március 2-án az ügyintéző levélben kérte a panaszost, próbáljon egyezséget kötni a gyermek apjával. Márciusban környezettanulmányt készítettek az apa és a panaszos lakásán, a kislány óvodájától jellemzést kértek a gyermekről. 

A március 24-én a gyámhivatal  sikertelenül kísérelt meg egyezséget létrehozni a panaszos és az apa között.

A panaszos március 26-án Kiskörös jegyzőjének segítségét kérte az unokájával való kapcsolattartást szabályozó határozat végrehajtásához, ezt a kérelmet egyidejűleg megküldte a Bács-Kiskun Megyei Közigazgatási Hivatalnak is.
 
Április 1-jén a gyámhivatal elrendelte a kislány pszichológiai vizsgálatát.

Május 14-én a panaszos ismét kérte a gyámhivataltól a határozat végrehajtását.

Május 20-án kelt levelében a gyámügyi ügyintéző az apa figyelmét felhívta a határozatban foglaltak teljesítésére, felszólította, hogy az elmaradt kapcsolattartások ügyében egyezzen meg a panaszossal.
 
A gyámhivatal június 25-én kelt határozatával elutasította az apa nagyszülői kapcsolattartás újraszabályozására vonatkozó kérelmét.

Június 26-án a gyámhivatal írásban figyelmeztette az apát arra, ha nem tartja be a határozatban foglaltakat, úgy százezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
 
Június 27-én megérkezett a gyámhivatalhoz a kiskorúról kért pszichológiai szakvélemény. A "szakvélemény" valójában az apa, a panaszos és a gyermek nagynénjével folytatott beszélgetés alapján készült.  A szakvélemény szerint nem indokolt a nagyszülői kapcsolattartás korlátozása. A gyermek pszichológiai vizsgálatát az apa csak szeptemberben tette lehetővé. 

Júliusban és szeptemberben az apa jelezte, hogy a panaszosnál eltöltött idő felzaklatja a gyermeket, ezért a határozattól eltérően nem engedi, hogy a panaszosnál aludjon a kislány. Az ügyintéző figyelmeztette az apát, hogy ellenkező döntésig köteles betartani a határozatban leírt kapcsolattartási időpontokat.

Október végén a gyámhivatal megkapta a gyermekről készült pszichológiai szakvéleményt. E szerint a gyermek "ambivalenciája abból adódik, hogy a nagymamához és az apjához is kötődik érzelmileg. Ha a konfliktus nem rendeződik, krónikus neurotikus állapot alakulhat ki. Minden egyes láthatás alkalmával a gyerek szembesül ezzel a konfliktussal, ezért az ő érdekében, átmenetileg, amíg a felnőttek között a konfliktus fennáll a láthatások időtartamának, vagy számának csökkentése megfontolandó."

November 18-án a kiskőrösi gyámhivatal ügyintézője felkérte a panaszos lakóhelye szerint illetékes kecskeméti társhatóságot arra, hogy a nagyszülőt nyilatkoztassa a gyermek nagyszülői kapcsolattartásának újraszabályozására tett javaslatáról.

A panaszos december 11-én a lakóhelye szerint illetékes kecskeméti gyámhivatalnál felvett jegyzőkönyv szerint nem járult hozzá a kapcsolattartás újraszabályozásához, kérte a jogerős határozat végrehajtását.

1999. január 4-én a panaszos jelezte a kecskeméti gyámhivatalnál, hogy az 1998. november 19-én esedékes kapcsolattartásra az apa nem vitt el a gyermekeket. A panaszost a karácsony másnapján megillető nyolc órai kapcsolattartási időből mindössze három órára találkozhatott unokájával. A panaszos kérte, hogy bírság kiszabásával kényszerítsék az apát a kapcsolattartást szabályozó határozat betartására.

Január 18-án a nagyszülő ismét jelezte a kapcsolattartás elmaradását, változatlanul kérte az apa bírságolását. 

Január 26-án a kiskőrösi gyámhivatal újraszabályozta a gyermek és a panaszos kapcsolattartását. Az új határozat csökkentette azt az időt, amit a nagyszülő unokájával tölthetett. A határozatot a panaszos megfellebbezte, egyben kérte az eljárásból a kiskőrösi gyámhivatal kizárását.

A Bács-Kiskun Megyei Közigazgatási Hivatal Gyámhivatala a fellebbezést megalapozottnak tartotta, az első fokon eljáró gyámhatóságot új eljárásra kötelezte. A jogerős határozat szerint  az új eljárás során a gyámhivatalnak el kell rendelnie az apa, a gyermek és a panaszos egyidejű pszichológiai vizsgálatát, meg kell kísérelnie egyezség létrehozását az apa és a panaszos között. A másodfokon eljáró hatóság a panaszos kizárási kérelmének nem adott helyt.

Az apa a másodfokon hozott határozat kézhezvétele után - március 29-én - visszavonta a kapcsolattartás újraszabályozására vonatkozó kérelmét, tudomásul vette, hogy a továbbiakban is a korábbi határozat rendelkezései maradnak érvényben. Az apa kérelmének visszavonásáról és az eljárás megszüntetéséről a gyámhivatal nem hozott határozatot.

A panaszos áprilisban, májusban és júliusban is jelezte a gyámhivatalnál, hogy unokájával a határozatban foglaltaknál lényegesen kevesebbet találkozhat, kérte intézkedésüket.

A panaszos július 23-án a Bács-Kiskun Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjének segítségét kérte abban, hogy unokájával való kapcsolattartási jogát a jogerős határozat szerint gyakorolhassa. 

Július 29-én a kiskőrösi gyámhivatal levélben tájékoztatta a panaszost arról, hogy a kislány édesapját nem tudja meghallgatni, mert az apa családjával külföldön tölti a szabadságát.

Augusztus 23-án a panaszos újra a gyámhivatal segítségét kérte. (június 9-én látta utoljára unokáját)

Szeptember 7-én az apa jegyzőkönyvi nyilatkozatában megerősítette a panaszos azon állítását, hogy utoljára június 9-én vitte a kislányt kapcsolattartásra. Az apa nyilatkozata szerint a panaszos az apa és családja ellen neveli a kislányt, a gyermeknek felzaklatják a nagyszülői kapcsolattartások, pszichológushoz jár. Az apa nem kívánja a határozatba foglalt időpontokat betartani, de egyezségkötésre hajlandó.

Szeptember 21-én a panaszos és a gyermek apja a kiskőrösi gyámhivatalnál háromhavi próbaidőre egyezséget kötöttek a nagyszülői kapcsolattartás helyéről és idejéről. 

A panaszos 2000. január 4-én kelt levelében kérte a gyámhivatalt, hogy a még három hónapi időtartamra hosszabbítsák meg a próbaidőt. A levél tartalmáról a gyámügyi ügyintéző tájékoztatta az apát.

Március 24-én feladott levélében a panaszos jelezte, hogy az egyezségben foglaltakat a gyermek apja nem tartja be, a gyámhivatal intézkedését kérte. Május 5-én kelt levelében leírta, hogy kérelmére a gyámhivataltól semmilyen választ nem kapott.

Az ügyintéző május 24-én kelt levelében tájékoztatta az apát arról, hogy a közte és a nagyszülő között kötött egyezség megszűntével ismét a jogerős határozatban foglalt kapcsolattartási időpontokat kell betartania, vagy újabb egyezséget kell kötnie a nagyszülővel. A levél tartalmáról a panaszost is tájékoztatta.

Május 27-én és július 6-án kelt levelében a panaszos ismét a gyámhivatal intézkedését kérte.

Július 26-án az apa jegyzőkönyvbe mondta, hogy munkahelyi elfoglaltsága miatt  júniusban nem tudta a kislányt kapcsolattartásra vinni. Elmondta, hogy a panaszos három hónapja beszerzett egy pittbull kutyát, amitől a kislány fél.  Ameddig a kutya a panaszosnál van, nem viszi a kislányt kapcsolattartásra.

Július 31-én a panaszos jelezte, hogy abban a hónapban sem találkozhatott az unokájával.

A panaszos augusztus 31-én jegyzőkönyvbe mondta, hogy valóban van kutyája, de az nem pitbull, hanem foxi, és a gyerek elől el van zárva. Unokáját hónapok óta nem látta, kérte a gyámhivatalt szólítsák fel az apát a határozatban foglaltak teljesítésére, az elmaradt kapcsolattartások pótlására.  

December 6-án - az ombudsmani vizsgálat megindítása után - kelt határozatával a kiskőrösi gyámhivatal az apát ötezer forint pénzbírsággal sújtotta. A határozatot az apa megfellebbezte. A Bács-Kiskun Megyei Közigazgatási Hivatal Gyámhivatala az első fokon hozott határozatot helyben hagyta. A kiskőrösi gyámhivatal elfogultság miatt kérte az ügy intézéséből kizárását. A kérelemnek a másodfokon eljáró gyámhivatal helyt adott, további eljárásra Lajosmizse Város Gyámhivatalát jelölte ki.

Az ügy jogszabályi háttere

A Magyar Köztársaság Alkotmánya

2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
15. § A Magyar Köztársaság védi a házasság és a család intézményét.
67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.

1997. XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról

7. § (4) A gyermeknek joga van származása, vér szerinti családja megismeréséhez és a kapcsolattartáshoz.
39. § (3) A gyermekjóléti szolgáltatás feladata a kialakult veszélyeztetettség megszüntetése érdekében b) a családi konfliktusok megoldásának elősegítése, különösen a válás, a gyermekelhelyezés és a kapcsolattartás esetében,
68. § (1) Ha a szülő a gyermek veszélyeztetettségét az alapellátások önkéntes igénybevételével megszüntetni nem tudja vagy nem akarja, de alaposan feltételezhető, hogy segítséggel a gyermek fejlődése a családi környezetben mégis biztosítható, a települési önkormányzat jegyzője a gyermeket védelembe veszi.
(2) A védelembe vétellel egyidejűleg a gyermek gondozásának folyamatos segítése és ellátásának megszervezése, a szülői nevelés támogatása érdekében a települési önkormányzat jegyzője a gyermek részére a gyermekjóléti szolgálat családgondozóját rendeli ki, és szükség esetén....b) kötelezi a szülőt, hogy gyermekével keressen fel valamely családvédelemmel foglalkozó személyt vagy szervezetet....

149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról

27. § (1) A kapcsolattartás célja, hogy a) a gyermek és a szülő, valamint a más kapcsolattartásra jogosult közeli hozzátartozó közötti családi kapcsolatot fenntartsa, továbbá
28. § (1) A gyermekkel való kapcsolattartásra mind a szülő, mind a nagyszülő, továbbá - ha a szülő és a nagyszülő nem él, illetőleg a kapcsolattartásban tartósan akadályozva van - a gyermek nagykorú testvére, szülőjének testvére, valamint szülőjének házastársa is jogosult.
29. § (1) A gyámhivatal vita esetében a kapcsolattartást bármelyik fél kérelmére szabályozza, kivéve, ha a szülő és a gyermek kapcsolattartásának megállapítása a bíróság hatáskörébe tartozik.
30. § (1) A gyámhivatal, illetőleg a bíróság a kapcsolattartást elsősorban egyezség létrehozásával - tárgyalás megtartásával - rendezi. Ennek során a szülő és más kapcsolattartásra jogosult a folyamatos és az időszakos kapcsolattartás gyakoriságáról és időtartamáról, a gyermek átadásának és visszaadásának helyéről, idejéről és módjáról, a kapcsolattartás elmaradására vonatkozó értesítési kötelezettségről, az elmaradt kapcsolattartás pótlásáról, valamint - szükség szerint - egyéb formáiról megegyezhetnek.
33. § (1) A gyermek fejlődését veszélyezteti, ha a szülő vagy más kapcsolattartásra jogosult a gyermeket a szülő vagy a különélő másik szülő ellen neveli, illetve a kapcsolattartásra vonatkozó jogerős határozatnak szándékosan és ismételten nem tesz eleget.
(2) Ha a gyermeket nevelő szülő vagy más személy a kapcsolattartást szabályozó határozatnak nem tesz eleget, a gyámhivatal írásban figyelmezteti magatartásának következményeire, ennek eredménytelensége esetén az Áe. végrehajtásra vonatkozó szabályait alkalmazza.
(3) A gyámhivatal által kiszabott végrehajtási bírság adók módjára történő behajtásáról a kötelezett lakóhelye szerinti illetékes jegyző gondoskodik, aki ennek megtörténtéről értesíti az illetékes gyámhivatalt.
(4) Ha a gyermeket nevelő szülő vagy más személy a gyermeket bizonyíthatóan folyamatosan a jogosult ellen neveli és a kapcsolattartásra vonatkozó határozatnak a végrehajtási intézkedések ellenére sem tesz eleget, a bíróságnál a gyermek elhelyezésének megváltoztatása iránti per indításának van helye.
(5) Ha a gyermeket nevelő szülő vagy más személy a kapcsolattartást szabályozó jogerős határozatnak önhibájából nem tesz eleget, a gyámhivatal őt a jogosultnak a kapcsolattartás meghiúsítása folytán keletkezett igazolt költségei (pl. utazási költség) viselésére kötelezi.

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárásról

15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.
81. § Ha a végrehajtás meghatározott cselekmény elvégzésére (ingatlan birtokba adására, lakás kiürítésére stb.) vagy meghatározott magatartásra (a továbbiakban: meghatározott cselekményre) irányul, a végrehajtást az a legalsóbb fokú közigazgatási szerv foganatosítja, amelynek illetékességi területén a kötelezett lakása vagy székhelye, illetőleg az ingatlan van. Ha nem a végrehajtást elrendelő közigazgatási szerv jogosult a foganatosításra, e célból az illetékes szervet kell megkeresni.
82. § (1) A végrehajtás módjáról a végrehajtást foganatosító közigazgatási szerv határoz. Így
a) a meghatározott cselekményt a kötelezett költségére és veszélyére elvégeztetheti, vagy feljogosíthatja a jogosultat, hogy a meghatározott cselekményt a kötelezett költségére és veszélyére elvégezze, illetőleg mással elvégeztesse; mindezekben az esetekben a kötelezettet az előreláthatólag felmerülő költség előlegezésére kötelezheti; b) a jogosult kívánságára a kötelezettet a szolgáltatás pénzegyenértékének megfizetésére kötelezheti; c) a kötelezettel szemben bírságot szabhat ki, amelynek összege százezer forintig terjedhet; d) a rendőrség közreműködésével kényszerítheti ki a meghatározott cselekményt; a rendőrség a reá vonatkozó jogszabályokban megállapított kényszerítő intézkedéseket (eszközöket) alkalmazhatja.
(2) Ha a kötelezett jogi személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkező más szervezet, az (1) bekezdés c) pontjában említett bírságot az intézkedésre kötelezett személlyel, ennek hiányában a szervezet vezetőjével szemben kell kiszabni.
(3) Ha a kötelezett a bírságot kiszabó határozatban közölt határidő alatt nem teljesítette kötelezettségét, a bírság ismételten kiszabható.
83. § (1) A közigazgatási szerv a 82. §-ban felsoroltak közül azt az intézkedést köteles megtenni, amely - az ügy körülményeit figyelembe véve - a leghatékonyabban biztosítja a kötelezettség teljesítését.
(2) A közigazgatási szerv a 82. § szerinti intézkedéseket határozattal rendeli el. A költség viselésére, továbbá a pénzegyenérték és a bírság megfizetésére kötelező határozat ellen fellebbezni lehet.

A vizsgálat megállapításai

A rendelkezésemre álló iratanyag alapján megállapítottam, hogy 1998-ban a panaszos négy alkalommal kérte az unokájával való kapcsolattartás végrehajtásához a kiskőrösi gyámhivatal, illetőleg a kiskőrösi jegyző és a megyei gyámhivatal segítségét. Az apa elismerte, hogy a határozatban foglaltaktól eltérően, az abban meghatározottaknál rövidebb ideig engedi a kislányt a panaszoshoz, ennek egyik okául azt jelölte meg, hogy a panaszosnál tett látogatások félelmet váltanak ki a kislányból. A gyámhivatal a panaszos kérelmére 1998-ban a következő eljárási cselekményeket tette: az apa figyelmét felhívta a határozatban foglaltak teljesítésére. Írásban figyelmeztette az apát arra, ha nem tartja be a határozatban foglaltakat pénzbírsággal sújtható. Az ügyintéző megpróbált egyezséget létrehozni a felek között, elrendelte a gyermek pszichológiai vizsgálatát. 

A panaszos 1999 januárjában kétszer kérte a gyámhivataltól, hogy az apát bírság kiszabásával bírják rá a nagyszülői kapcsolattartást szabályozó határozatban foglaltak betartására. 

Az apa a nagyszülői kapcsolattartás újraszabályozására irányuló kérelmére a gyámhivatal január 26-án kelt határozatával csökkentette azt az időt, amit a panaszos az unokájával tölthetett. A határozat meghozatalánál figyelmen kívül hagyta azt, hogy a nagyszülő nem kívánta a kapcsolattartás újraszabályozását, az első pszichológiai vélemény sem tartotta szükségesnek csökkenteni azt az időt amit a kislány a panaszossal tölthet. Döntését csupán az apa állítására, és az első pszichológiai véleménynek ellentmondó második szakvéleményre alapozta.  Valójában senki nem vizsgálta, hogy a panaszos vetít-e videofilmet a kislánynak édesanyja haláláról, az apa ellen neveli-e a gyermeket. 

A panaszos fellebbezése nyomán a másodfokon eljáró gyámhivatal megállapította a határozatot hozó gyámhivatal mulasztását.

A másodfokon eljáró gyámhivatal a nagyszülői kapcsolattartást újraszabályozó határozatot megsemmisítette, az első fokon eljáró hatóságot új eljárásra utasította. Az új eljárásra azért nem került sor, mert az apa a kérelmét visszavonta.

A panaszos 1999-ben még öt alkalommal kérte a gyámhivatal segítségét a jogerős határozat végrehajtásához. A gyámhivatal szeptemberig valójában semmit nem tett a végrehajtás érdekében. A felek közötti egyezségkötésre az apa kezdeményezésére szeptember 21-én került sor. 

Az egyezség szerinti kapcsolattartás 2000 márciusáig működött. 2000 márciusa és augusztusa között a panaszos hat alkalommal jelezte a gyámhivatalnál, hogy unokájával való kapcsolattartása továbbra sem a határozatban foglaltak szerint valósul meg. Ebben az időszakban a gyámhivatal egyszer szólította fel az apát a határozatban foglaltak teljesítésére, illetőleg kérte próbáljon meg egyezséget kötni a panaszossal.  Eljárása során nem vette igénybe a kapcsolattartási konfliktusok rendezésére is kötelezett gyermekjóléti szolgálat segítségét. A gyermekjóléti szolgálat munkájának eredménytelensége esetén a gyermeket védelembe vehette volna. A védelembe vétellel egyidejűleg kötelezhette volna az apát arra, hogy keressen fel valamely családvédelemmel foglalkozó szervet, vagy személyt. Annak ellenére, hogy az apa a másodfokú határozat meghozatala után visszavonta a kapcsolattartás újraszabályozására vonatkozó kérelmét a gyámhivatalnak pszichológus szakértő bevonásával kellett volna meggyőződnie arról, hogy az apa panaszosra vonatkozó állításai valósak-e.  A gyámhivatal az apát csak akkor sújtotta pénzbírsággal, amikor az ombudsmani vizsgálat már folyamatban volt. Az ügyintézők is csak vizsgálat megindítása után jelezték, hogy az apával való személyes kapcsolatuk miatt elfogultak.

A kiskőrösi gyámhivatal eljárásával, mely során a panaszos bejelentéseit figyelmen kívül hagyta, és csupán  az apa nem bizonyított állításaira alapozta döntését, megsértette a panaszos jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő alkotmányos jogát. A gyámhivatal azzal, hogy a kapcsolattartás végrehajtásának elősegítésére nem vett igénybe minden lehetőséget, amelyet a jogszabály számára lehetővé tesz ( gyermekjóléti szolgálat, védelembe vétel, pszichológus szakértő) a gyermek családhoz, továbbá a megfelelő fejlődéshez való alkotmányos  joga sérelmének közvetlen veszélyét keletkeztette.

A jövőbeli jogsértések elkerülése érdekében az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21.§ (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján Kiskörös Város Gyámhivatala vezetőjénél kezdeményezem:

1) A jövőben az ügyfelek bejelentését csak azok bizonyítása után vegyék figyelembe.

2) A kapcsolattartást szabályozó határozatok végrehajtásánál a gyermek mindenek felett álló érdekét tartsák szem előtt. A gyermek érdekében a kapcsolattartás megvalósulásának elősegítésére vegyék igénybe a gyermekjóléti szolgálat segítségét. Elsősorban a felek között egyezségkötés elősegítésével próbálják a kapcsolattartást meghiúsító felet jogszerű magatartásra bírni.  

3) Amennyiben sem a gyermekjóléti szolgálat segítő munkája, sem a felek közötti egyezségkötési kísérlet nem vezet eredményre, akkor éljenek a védelembe vétel, illetőleg pénzbírság kiszabásának lehetőségével.

Budapest, 2002. február 13.

							
									Takács Albert