OBH 3391/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Kiss Anikó
Tárgy: fogvatartott egészségügyi ellátása

Az eljárás megindulása:
	A panaszos rablás büntette miatt elrendelt előzetes letartóztatását a Győr-Moson-Sopron Megyei Rendőr-főkapitányság fogdájában töltötte, hivatalomhoz intézett panaszában sérelmezte, hogy tüdőműtéte miatt kontroll vizsgálatra, az előírt gyógyszerek beszedésére lenne szüksége, ezt azonban nem biztosítják részére.
	A panasz alapján a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való joggal összefüggő visszásság gyanúja miatt vizsgálatot indítottam.

A megállapított tényállás:
	A panaszost 2000. június 9-én fogadták be a Győr-Moson-Sopron Megyei Rendőr-főkapitányság fogdájába. A befogadás során az orvos megvizsgálta és megállapította, hogy a panaszos fogdán elhelyezhető, egészségügyi okból történő elkülönítésére nincs szükség. Négy nappal a befogadását követően a panaszos a fogda orvosánál fulladásra panaszkodott, és elmondta, hogy 1994-ben gümőkór miatt állt gyógykezelés alatt. A vizsgálatot végző orvos megállapította, hogy a fogvatartott a panasza ellenére dohányzik. A vizsgálatot követően a fogda orvosa indokoltnak tartotta, hogy a panaszos továbbra is kapja korábbi gyógyszereit, de új gyógyszereket is felírt a számára. Két hét múlva a panaszos tekintettel arra, hogy sokat fogyott tüdőgondozó intézetben történő vizsgálat elvégzését kérte, de azt a fogda orvosa nem tartotta indokoltnak. Egy héttel később a panaszos a tüdejénél nyomó fájdalmakra panaszkodott a fogda orvosánál, aki ezért eltiltotta őt a dohányzástól.
A vizsgálat lefolytatásának időpontjában a panaszos már szabadult, szabaduláskori egészségi állapotáról információ nem áll rendelkezésemre. 

Érintett alkotmányos jogok és alkalmazott jogszabályok:
A Magyar Köztársaság Alkotmánya:
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
A fogvatartottak egészségügyi ellátásáról szóló 5/1998 (III.6) IM rendelet:
1. § (3) A büntetések és intézkedések végrehajtása során a fogvatartott egészségi állapotának megfelelő gyógyító-megelőző ellátását elsősorban a fogvatartó bv. intézet, illetve a Büntetés-végrehajtás Központi Kórháza (a továbbiakban: Központi Kórház), annak a Nagyfai Országos Büntetés-végrehajtási Intézetben működő Krónikus Utókezelő Részlege (a továbbiakban: Utókezelő Részleg), valamint az Igazságügyi Megfigyelő és Elmegyógyító Intézet (a továbbiakban: IMEI) biztosítja, és a fogvatartott ezt az ellátást köteles igénybe venni.
6. § (1) A fogvatartottat befogadáskor közegészségügyi és járványügyi szempontból egészségügyi szakdolgozó megvizsgálja. Betegséget terjesztő vagy okozó rovarok észlelése vagy egyéb fertőző megbetegedés gyanúja esetén a fogvatartottat el kell különíteni, közösségbe helyezni csak a bv. orvos írásbeli engedélyével lehet.
(2) Befogadás után legkésőbb 72 órával a fogvatartottat a bv. orvos megvizsgálja, rögzíti a fogvatartott kórelőzményi adatait, általános egészségi állapotát, fizikális státuszát, valamint elbírálja a munkaképességét.
7. § (1) Az egészségügyi panasszal jelentkező fogvatartottat a legközelebbi orvosi rendelésre elő kell állítani.
8. § (1) A fogvatartottaknak az első befogadáskor HIV-szűrésen, évente tüdőszűrésen (ernyőképszűrés), fogászati szűrésen, a nőknek évente nőgyógyászati szűrésen kell részt venniük. Egyéb szűrővizsgálatokra a hatályos rendelkezések irányadóak.
(2) A HIV-szűrést a külön jogszabályban meghatározott laboratóriumok, a tüdőszűrést a területileg illetékes, illetve a kijelölt tüdőgondozók, a fogászati szűrést a bv. intézet fogorvosa, a nőgyógyászati szűrést a Központi Kórház, illetve a kijelölt szakorvosok végzik.
16. § (1) Amennyiben a fogvatartott olyan szakorvosi ellátásra szorul, amely a bv. intézetben nem biztosítható, a bv. orvos a fogvatartottat a területileg illetékes egészségügyi intézmény járóbeteg-szakrendelésére is beutalhatja.
(2) A fogvatartottat egészségügyi intézmény járóbeteg-szakrendelésére kell beutalni, ha
a) a kivizsgálása, gyógykezelése a bv. intézetben nem biztosítható,
b) bv. egészségügyi intézetbe utalása a távolság miatt aránytalanul nagy költséget jelentene,
c) bv. egészségügyi intézetben a szakvizsgálat és gyógykezelés nem végezhető el,
d) az ellátás nem tűr halasztást, és a szállítással járó időveszteség a beteg egészségi állapotát veszélyezteti.
36. § A fogvatartott térítésmentes gyógyszerellátását - az orvos utasítása alapján - a bv. intézet biztosítja.
37. § (1) A gyógyításhoz szükséges gyógyszer milyenségét és mennyiségét, valamint a gyógykezelés időtartamát a bv. orvos határozza meg.
(2) A beteg csak a bv. orvos írásos engedélye alapján tarthat magánál gyógyszert.

A vizsgálat megállapításai:
	A lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog minden állampolgárt megillet függetlenül attól, hogy szabadságvesztés büntetés vagy előzetes letartóztatás hatálya alatt áll- e vagy sem. Ennek a jognak a részeként biztosított a fogvatartottak számára az egészségügyi ellátás. A fogvatartottak egészségügyi ellátása a büntetésvégrehajtás szervezetén belül történik. Az egészségügyi ellátás tényleges biztosításához szükséges körülmények megteremtésének a fogdákban és büntetésvégrehajtási intézetekben azért van e jog érvényesülése szempontjából nagy jelentősége, mert a fogvatartottaknak nincs lehetőségük arra, hogy orvosi kezelés érdekében - élve a szabad orvosválasztás jogával - házi- vagy szakorvosi szolgálatot keressenek fel. Az intézeteken belüli rendszeres szűrővizsgálat közegészségügyi, járványügyi szempontból pedig a megelőzés igen fontos eszköze.
A panaszos esetében a befogadáskor járványügyi szempontból elvégezték a szükséges orvosi vizsgálatot, de sem a kórelőzményi, sem a fizikális állapotra vonatkozó adatokat nem rögzítették az előírás szerinti 72 órán belül. Amikor a panaszos fulladásos tünetekkel jelentkezett a fogda orvosánál, az orvos gyógyszert írt fel a számára, ugyanakkor engedélyezte, hogy a saját gyógyszereit is szedhesse. A panaszos ismételt jelentkezésekor tüdőgondozó intézetben történő vizsgálat elvégzését kérte az orvostól, aki azt nem tartotta indokoltnak.
A szakorvosi vizsgálat és kezelés szükségességében való állásfoglalás orvos-szakmai kérdés, így a panasz ezzel kapcsolatos részét nem vizsgáltam. Vizsgálatom tárgyát képezte viszont, hogy a kórelőzményi adatok rögzítésének elmulasztása okozhat-e a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való joggal összefüggésben visszásságot.
Általában elmondható, hogy a büntetésvégrehajtással kapcsolatos feladatokat ellátó szervek számára jelentős problémát okoz a fogvatartottak egészségügyi ellátásának megfelelő biztosítása, megszervezése. Az egészségügyi ellátást nehézkessé teszik a fogvatartottak szállításával és a biztosítással kapcsolatos szervezési és költségviselési problémák is. Ugyanakkor a kórelőzményi adatok rögzítése és a befogadáskori fizikális status megállapítását célzó - egyben a kórelőzményhez igazodó - , ellenőrző orvosi vizsgálatok elvégzése az egészséghez való jog érvényesülése szempontjából elengedhetetlen feltétel. A kórelőzményi adatok alapján indokolt ellenőrző vizsgálat a büntetésvégre-hajtási intézet orvosa számára is megkönnyíti panaszok fellépése esetén a fogvatartott további kezelését. Mindezek alapján megállapítom, hogy a kórelőzményi adatok rögzítésének és ehhez kapcsolódóan az ellenőrző vizsgáltok elvégzésének elmaradása a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való joggal összefüggésben visszásságot okozott.

Ajánlás:
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX tv. 21. §-ában foglalt felhatalmazásom alapján a megállapított visszásság orvoslása érdekében az alábbi kezdeményezést teszem:
Tekintettel arra, hogy a panaszos már szabadult, és így a konkrét eset nem orvosolható, felkérem a Győr-Moson-Sopron Megyei Rendőr-főkapitányság vezetőjét, gondoskodjon arról, hogy a jövőben a fogvatartottak befogadást követő orvosi vizsgálata során minden alkalommal kerüljön sor a kórelőzményi adatok rögzítésére és ehhez igazodóan ellenőrző vizsgálatok elvégzésére.

Budapest, 2001. április 21.

Gönczöl Katalin