OBH 3324/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Kristó Annamária

Az eljárás megindulása:
	A panaszos 93 éves (nem egyeneságbeli) rokona érdekében kereste meg Hivatalomat, és beadványában a Szent Margit Kórház Geriátriai Osztályának eljárását sérelmezte.
	Az idős hölgy 1974-ben eltartási szerződést kötött egy magánszeméllyel. A panaszos nem az eltartást kifogásolta, nem vonta kétségbe, hogy ennyi idő után az eltartóknak az eltartás fejében jár a lakás, amire annak idején a szerződést megkötötték.
	A panaszos azért kereste meg Hivatalomat, mert szerette volna idős rokonát elvinni a Szent Margit Kórház Geriátriai Osztályáról, ahová az eltartók befektették. Elintézte, hogy a MAZSIHISZ Szeretet Kórházban fogadják a nénit, de a Margit Kórházból nem engedték eltávozni, arra való hivatkozással, hogy a Kórház szerződést kötött az eltartókkal a néni 90 napig tartó benntartására.
	A panaszos beadványában előadta azt is, hogy a néni a kórházban semmilyen kezelést nem kapott, járókeretét, műfogsorát elvették tőle, az elmúlt meleg időszakban nem itatták. Gyakran találták mosdatlan állapotban. 
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdése értelmében vizsgálatot indítottam, mert a beadvány alapján felmerült az Alkotmányban biztosított személyes szabadsághoz, a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez, emberi méltósághoz fűződő jogokkal összefüggésben az alkotmányos visszásság gyanúja. 

Érintett alkotmányos jog:
A személyes szabadsághoz való jog.
A legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog.
Az emberi méltósághoz való jog.

Az ügy jogszabályi háttere:
Az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény

Alapelvek
2. § (1) Az egészségügyi szolgáltatások és intézkedések során biztosítani kell a betegek jogainak védelmét. A beteg személyes szabadsága és önrendelkezési joga kizárólag az egészségi állapota által indokolt, e törvényben meghatározott esetekben és módon korlátozható.

Értelmező rendelkezések:
r) közeli hozzátartozó: a házastárs, az egyeneságbeli rokon, az örökbe fogadott, a mostoha- és a nevelt gyermek, az örökbe fogadó, a mostoha- és a nevelőszülő, a testvér, valamint az élettárs;

Az emberi méltósághoz való jog
10. § (1) Az egészségügyi ellátás során a beteg emberi méltóságát tiszteletben kell tartani.
 (3) Az ellátás során a beteg jogainak gyakorlásában csak az egészségi állapota által indokolt ideig - törvényben meghatározott - mértékben és módon korlátozható.

Az intézmény elhagyásának joga
12. § (1) A betegnek joga van az egészségügyi intézményt elhagyni, amennyiben azzal mások testi épségét, egészségét nem veszélyezteti. E jog csak törvényben meghatározott esetekben korlátozható.
(2) A beteg távozási szándékát a kezelőorvosnak bejelenti, aki ezt a tényt a beteg egészségügyi dokumentációjában feltünteti.
(3) Amennyiben a beteg az egészségügyi intézményt bejelentés nélkül hagyja el, a kezelőorvos ezt a beteg egészségügyi dokumentációjában feltünteti, továbbá, ha a beteg állapota indokolja, az intézmény elhagyásának tényéről értesíti az illetékes hatóságokat, valamint cselekvőképtelen, illetve korlátozottan cselekvőképes beteg esetén a törvényes képviselőt.
 (5) Cselekvőképtelen beteg esetén az (1) bekezdés szerinti jog a törvényes képviselő egyetértésével gyakorolható.

Megállapított tényállás és a vizsgálat megállapításai:
	Az Obtv. 18. § (3) bekezdésében kapott jogkörömben felkértem Budapest Főváros Főpolgármester-helyettesét, mint az intézmény fenntartóját a beadvánnyal kapcsolatos vizsgálat lefolytatására.
	Az idős asszonyt háziorvosi beutaló alapján (2000. május 29-én) vették fel a kórház VI. Belgyógyászati Osztályára (Geriátria). A beteget eltartója jegyeztette elő, mivel a beteg nagyfokú zavartsága miatt otthoni ellátása nem volt biztosítható.
	Az orvosi dokumentáció alapján megállapítható volt, hogy a beteg előrehaladott korából (93 esztendő), eredő, az érelmeszesedéshez kapcsolódó emlékezet kiesései miatt - orvosi szempontból - korlátozottan cselekvőképes személynek tekintendő, mivel ügyei viteléhez szükséges belátási képessége időszakonként visszatérően nagymértékben csökkent. Állandó felügyeletre, ápolásra és gondoskodásra szorult. Természetesen - jogi szempontból - a beteg nem minősült korlátozottan cselekvőképesnek, mivel cselekvőképességet korlátozó gondnokság alá helyezését és törvényes képviselőjének a kijelölését csak bírósági határozatban lehetett volna megállapítani.
	Ilyen körülmények között a kórháznak fokozott felelőssége van. Ez megnyilvánult abban is, hogy a korábban soha nem látott rokonok megjelenésekor kérésükre nem járultak hozzá a beteg elbocsátásához és egy másik intézetbe történő átszállításához, illetve az eltartó hozzájárulását kérték.
	Felvételkor hozzátartozóként a hosszú évek óta vele közös háztartásban élő eltartóját jelölte meg a néni, aki segítségére volt, s akinek egyben eltartási szerződésben vállalt kötelezettsége is volt a beteg ellátása és gondozása. 
	A panaszos kifogásolta, hogy a kórház az idős asszony érdekében gyógyító tevékenységet nem folytatott, a fizikai állapotának feljavítását elősegítő kezelést nem kapott, vallási szokásainak tiszteletben tartását nem biztosították, és meglátásuk szerint rokonuk állapota csak rosszabbodott a kórházi kezelés során.
	A beteg orvosi dokumentációját áttekintve az idős asszony kezelése a szakmai elvárásoknak megfelelt, a szükséges kezeléseket, ápolást megkapta.
	Az Eü. törvény értelmében a kezelőorvos nem köteles a beteg egyészségi állapotáról, annak orvosi megítéléséről, a vizsgálatokról, a gyógykezelésekről vagy a gyógyszerekről - figyelemmel az orvosi titoktartásra is - a nem közvetlen hozzátartozót tájékoztatni. A panasztevő - az Eü. törvény értelmében - nem minősült hozzátartozónak.
	A panaszos levelében és beadványában a kórház törvénytelen és embertelen eljárására utaló kifejezéseket is használt.
	Az eltartói jogviszony nem korlátozódik pusztán egy vagyonjogi megállapodásra, hanem a Ptk. 586. § (3) bekezdése értelmében a tartási kötelezettség kiterjed a gondozásra, a gyógyíttatásra, az ápolásra és az eltemettetésre is.
	Az egészségügyi jogszabályok között a 284/1997. (XII. 23.) Korm. rendelet szabályozza a térítési díj ellenében igénybe vehető egyes egészségügyi szolgáltatások térítési díját. E jogszabály felhatalmazása alapján a kórház által megállapított térítési díj a VI. Belgyógyászati (Geriátriai) Osztályon napi 1.500,- Ft. volt. Erre tekintettel jött létre a szerződés a kórház és a betegként felvett idős asszony, valamint eltartója között. A szerződés szerint a beteg ellátásáért 2000. május 29. napjától 90 napig napi 1.500,- Ft térítési díjat kellett fizetni. A kórház a térítési díj ellenében köteles az ápoltat megfelelő orvosi, egészségügyi, ápolási ellátásban részesíteni, étkeztetéséről gondoskodni, az ápolt állapotáról a hozzátartozóit igény szerint tájékoztatni. A szerződést a kórház képviselői, valamint a beteg és eltartója írta alá.
	A panasztevő kifogásolta, hogy a beteg "vallási szokásainak tiszteletben tartása sem volt biztosított". Az Eü. törvény úgy rendelkezik, hogy a beteget megilleti a vallási meggyőződésének megfelelő egyházi személlyel való kapcsolattartásnak és vallása szabad gyakorlásának joga. Ezzel kapcsolatosan a beteget tájékoztatták, és az osztályra járó Müller Atya - tájékoztatása szerint - az idős asszonyt is felkereste, ahogy minden beteghez odamegy, megkérdezve, hogy van-e ilyen igénye, majd közösen egy imát héberül is elimádkoztak.
	A kórház főigazgatója a panaszost személyesen is fogadta, tájékoztatta az idős asszony felvételének körülményeiről. Javasolta, hogy amennyiben a beteget más intézményben kívánják elhelyezni, ezt az eltartóval beszéljék meg, az áthelyezésnek semmiféle akadályát a maga részéről nem látta.
	Ezt követően az idős asszonyt - eltartója egyetértésével és kíséretében 2000. július 27-én áthelyezték a MAZSIHISZ Amerikai úti Szeretetkórházába, ahol néhány nappal később elhunyt.
	A vizsgálatom során feltárt tényállás alapján a vizsgált alkotmányos jogokkal összefüggésben visszásságot nem állapítottam meg, ezért az ügyet további vizsgálat nélkül lezárom.

Budapest, 2000. október 18.

Gönczöl Katalin