OBH 3273/2000., OBH 3248/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr. Scheilinger László

	Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság, jogbiztonságból fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben nem eredményez visszásságot, ha a jogalkotó a jogszabályt a közterhekhez való hozzájárulás érdekében az állampolgárok számára hátrányosan módosítja.
	A fenti számú ügyek panaszosai azt sérelmezték, hogy törvénymódosítás eredményeként a szőlőbort jövedéki termékké minősítették, és az ezzel összefüggő előállítást, tárolást, fogyasztást és forgalmazást a jövedéki adókról és a jövedéki termékek forgalmazásának különös szabályairól szóló 1997. évi CIII. törvény, illetve az annak végrehajtására kiadott 35/1997. (XI.26.) PM rendelet hatálya alá helyezték.
	A panaszosok méltánytalannak és indokolatlannak tartják, hogy a gyakorlatban már jól funkcionáló hegyközségi-önkormányzati rendszer fölé egy "megalázó finánc rendszert" helyeztek. Megítélésük szerint az előző intézmény az őstermelők érdekeit szolgálva önmagában is nyomon követhetővé tette a szőlőbor útját a telepítéstől egészen a fogyasztóig történő eljuttatásáig. Az utóbbi rendszer azonban véleményük szerint nem tudja megakadályozni a borhamisítást, és teljesíthetetlen adminisztrációs és egyéb kötelezettségeket ró az őstermelőkre.
	A panaszolt jogszabály-módosítás nem sért alkotmányos alapjogokat. Az Alkotmánybíróság a 61/1993. (XI.20.) AB határozatában már kifejtette az állampolgárok adókötelezettségével és adókedvezményeivel (mentességeivel) összefüggő elvi álláspontját.
Ennek megfelelően rögzítette, hogy az Alkotmány 70/I. §-a az állampolgárok alapvető kötelezettségeként határozza meg a közterhekhez való hozzájárulást vagyoni és jövedelmi viszonyaik alapján. Megállapította azt is, hogy a közterhekhez való hozzájárulás Alkotmányból fakadó kötelezettség, azonban a terhek alóli mentesítésre, kedvezmények biztosítására az állampolgároknak nincs az Alkotmányon alapuló alanyi joga.
	A kötelezettségek megállapítása során a jogalkotót széles körű mérlegelési jog illeti meg. Ennek során rövidebb vagy hosszabb távon érvényre juttathat olyan célkitűzéseket is (gazdaság-politikai, életszínvonal és szociálpolitikai, stb.), amelyek az állampolgárok számára hátrányos helyzetet keletkeztethetnek. A jogalkotói mérlegelésnél tehát meghatározó jelleggel nem jogi, hanem egyéb szempontok  játsszák  a  fő szerepet, így az esetlegesen a társadalom bizonyos rétegeinek érdekeivel ellentétes mérlegelés és döntés is elsődlegesen nem jogi, hanem politikai felelősséget von maga után.
	A beadványok a sérelmezett rendszer ismertetésén (feltételrendszerének szigorúságán, feleslegességén) túlmenően nem tartalmaznak olyan adatokat, szempontokat, amely az országgyűlési biztos fellépéséhez szükséges alkotmányos visszásság gyanúját megalapoznák. Az indítványok a sérelmezett jogszabályhely módosításának kezdeményezésére irányulnak. A tárgyi üggyel összefüggő00000 esetleges módosítási javaslat szakmai megalapozását, kidolgozását azonban az érintett szaktárcáknak és szakágazatoknak kell elvégezniük. A változtatások kezdeményezését követően a probléma pénzügy-politikai és egyéb társadalompolitikai megvizsgálására, intézkedések kezdeményezésére a Pénzügyminisztérium rendelkezik kompetenciával.
	Összességében megállapításom az, hogy a sérelmezett jogszabály-módosítás alkotmányos visszásságot nem okozott, ezért a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2000. november 15.

Gönczöl Katalin