OBH 3166/2000., OBH 3205/2000., OBH 3588/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Izafé Éva

Az eljárás megindulása, előzmények
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának általános helyettese 1996. december 2-án ajánlást tett a közlekedési, hírközlési és vízügyi miniszternek, hogy gondoskodjon az 1/1995. (I. 31) KHVM rendelet módosításáról. Ennek keretében azt kérte, hogy az állami tulajdonú közüzemi csatornamű használatáért fizetendő díjat oly módon határozza meg, hogy a lakossági fogyasztás esetén az év meghatározott időszakára a díj tükrözze a locsolási kedvezményt.

Az ajánlás címzettjének reagálása és intézkedése
	A jogalkotási javaslat többszöri visszautasítását követően 1998. októberében olyan tartalmú válasz érkezett a minisztériumból, hogy a locsolási kedvezményre vonatkozó módosítási javaslatot elfogadták.

A kiegészítő vizsgálat során megállapított tényállás
	Az ajánlás elfogadását  követően módosult a közműves ivóvízellátásról és a közműves szennyvízelvezetésről szóló 38/1995. (IV. 5.) Korm. rendelet, melynek 24. §-a a következőket tartalmazza: a külön jogszabály felhatalmazása alapján kihirdetett jogszabályok szerint az év meghatározott időszakában locsolási célú felhasználásra figyelembe vett ivóvíz mennyiség, amely nem lehet kevesebb mint az adott időszakhoz tartozó vízhasználat 10 %-a. Az állami tulajdonú közüzemi vízműből szolgáltatott ivóvízért, illetőleg az állami tulajdonú közüzemi csatornamű használatáért fizetendő díjakról a 47/1999. (XII. 28.) KHVM rendelet 6. § (2) bekezdése kimondja: a rendelet (előbbi kormányrendelet) 24. § (4) bekezdése alapján a locsolási célú ivóvíz felhasználással összefüggő igénybejelentést és fizetendő díjat külön jogszabály állapítja meg. A külön jogszabály a mai napig nem jelent meg. A szabályozás elmaradása miatt az állampolgári jogok országgyűlési biztosához folyamatosan érkeztek panaszok a Duna Menti Regionális Vízmű Rt. és a Dunántúli Regionális Vízmű Rt. eljárása miatt.
A külön jogszabály megjelenésének hiányára tekintettel ismételten tájékoztatást kértem a közlekedési és vízügyi minisztertől, hogy mire vonatkozott az állampolgári jogok országgyűlési biztosának általános helyettese által ajánlott jogalkotási javaslat elfogadása és mit tervez a minisztérium a folyamatosan érkező panaszok megoldására. 
A miniszter válaszában közölte, hogy a locsolási kedvezménnyel kapcsolatban a minisztérium a jogszabály tervezetét már ez év tavaszán elkészítette és közigazgatási egyeztetésre bocsátotta. A tervezetre kapott észrevételek feldolgozása, új tervezet elkészítése, szakmai egyeztetése már nem tette lehetővé, hogy a rendelet az idei locsolási időszakban alkalmazható legyen. A jogszabály legújabb változata - amelyhez a pénzügyminiszter egyetértését a közlekedési és vízügyi tárca várhatóan megkapja - jelenleg közigazgatási egyeztetésen van. Az egyeztetés sikere esetén a jogszabály 2001. január 1-jén hatályba léphet, és a következő locsolási időszakban már alkalmazhassák. 

Az ügy jogszabályi háttere 

38/1995. (IV. 5.) Korm. rendelet a közműves ivóvízellátásról és a közműves szennyvízelvezetésről
24. § (1) A szennyvízelvezetési helyről a szennyvízelvezető műbe kerülő szennyvíz mennyisége méréssel, mérés hiányában pedig az adott helyen fogyasztott (számlázott) vízmennyiség alapulvételével állapítható meg.
(4) Nem vehető figyelembe a szennyvíz mennyiségének meghatározásánál:
d) a külön jogszabály felhatalmazása alapján kihirdetett jogszabályok szerint az év meghatározott időszakában locsolási célú felhasználásra figyelembe vett ivóvízmennyiség, amely nem lehet kevesebb mint az adott időszakhoz tartozó vízhasználat 10%-a.
47/1999. (XII. 28.) KHVM rendelet az állami tulajdonú közüzemi vízműből szolgáltatott ivóvízért, illetőleg az állami tulajdonú közüzemi csatornamű használatáért fizetendő díjakról
6. § (2) Az R. 24. §-ának (4) bekezdése alapján a locsolási célú ivóvíz-felhasználással összefüggő igénybejelentést és a fizetendő díjat külön jogszabály állapítja meg.
17/1992. (III. 30.) AB határozat
Az Alkotmánybíróság elvi éllel mutat rá arra, hogy az Alkotmány 13. §-ának (1) bekezdése nemcsak a tulajdonjog, hanem az azzal összefüggő minden vagyoni jog biztosítására vonatkozik. Az Alkotmány 9. § (1) bekezdése ezért a tulajdonvédelem körében az egyéb vagyoni jogok védelmét is biztosítja. A jogösszehasonlítás is azt mutatja, hogy több külföldi alkotmánybíróság gyakorlata a vagyoni jogosultságokat az alkotmányos tulajdonvédelem körébe vonja. Az Alkotmánybíróság ezzel is összhangban az Alkotmány tulajdonvédelemmel kapcsolatos rendelkezéseit olyan alapjognak tekinti, amelyet mind az Alkotmánybíróság, mind a bíróságok az egyéb dologi jellegű vagyoni jogok védelmére is alkalmazhatnak.

Az érintett alkotmányos jogok
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya 
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.

A kiegészítő vizsgálat megállapításai
	Az OBH 89/1995. számú ügyben készült alapjelentés már 1996. decemberében megállapította, hogy a vonatkozó rendelet részben olyan díjfizetésre kötelezi a fogyasztót, amelyért nem kap szolgáltatást. A szabályozás így nincs összhangban a Ptk. 201. § (1) bekezdésében rögzített azon elvvel, hogy a szolgáltatásért jár az ellenszolgáltatás. A vizsgálat megállapította, hogy az arányosság elvét megvalósító szabályozásra van példa az országban. Ez a főváros területe. A kedvezményeket nem tartalmazó szabályozás nem felel meg a jogalkotásról szóló törvény 17. §-ában rögzített elvnek sem, mivel a minisztérium az érdekösszeütközés feloldására nem kezdeményezte a rendelet módosítását. Az alapjelentés azt is tartalmazta, hogy a kezdeményezés annak ellenére nem érte el célját, hogy a szabályozásra jogosult minisztérium is felismerte az állampolgárok jogos igényét és a  miniszterhez forduló panaszosnak olyan tájékoztatást adtak, hogy 1991(!) I. félévben pótolják a jogszabály hiányát.
	Az Alkotmány és az alkotmányos jogrendszer, mint az Alkotmánybíróság kifejtette megfelelő védelemben részesíti az Alkotmányban meg nem jelenő egyéb nevesített jogokat is. A vagyoni jogok alkotmányos védelme az Alkotmánynak a tulajdonjogot oltalmazó rendelkezéseiből következik. Az Alkotmánybíróság rámutatott, hogy az Alkotmány 13. -ának (1) bekezdése nemcsak a tulajdonjog, hanem az azzal összefüggő minden vagyoni jog biztosítására vonatkozik. 
A vizsgálat megállapította, hogy a tulajdonjoggal, valamint a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményével összefüggésben az ingatlantulajdonhoz kapcsolódó kedvezmény igénybevételét biztosító vagyoni jog sérült, hiszen a panaszosok közel 10 éve nem vehették igénybe a kedvezményt. 

Ajánlás
	Az 1993. évi LIX. törvény 25. - a alapján a következő ajánlást teszem.
Ismételten felhívom a közlekedési és vízügyi minisztert, hogy gondoskodjon a kormányrendeletben és miniszteri rendeletben említett külön jogszabály mielőbbi kiadásáról.
Az állami tulajdonú közüzemi csatornamű használatáért fizetendő díjat oly módon határozza meg, hogy a lakossági fogyasztás esetén az év meghatározott időszakára a díj tükrözze a locsolási kedvezményt is. 
	Felkérem a minisztert, hogy az ajánlással kapcsolatos álláspontjáról, illetve a megtett intézkedésről soronkívül válaszolni szíveskedjen. Erősítse meg azt, hogy a vonatkozó jogszabály 2001. január 1-jén - korábbi válaszának megfelelően  - hatályba lép.  

Budapest, 2000. október 12.

Gönczöl Katalin