OBH 3118/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr.Scheilinger László

Az Alkotmány 2. § (1)  bekezdésében rögzített jogállamiságból fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben nem okoz visszásságot a nyomozóhatóság, ha a bizonyítékok értékelését követően a büntető eljárás megszüntetéséről határoz és döntését megfelelően indokolja.
A panaszos sérelmesnek tartotta, hogy a Komlói Városi Rendőrkapitányság a feljelentése alapján magánlaksértés és más bűncselekmény gyanúja miatt indult eljárásban nyomozást megszüntető határozatot hozott. Megítélése szerint a hatóság nem tett meg mindent a nyomozás sikeres teljesítése érdekében és az erre vonatkozó panaszát végeredményben a Komlói Városi Ügyészség elutasította.
Az ügyben megkerestem a Komlói Városi Ügyészség vezetőjét, aki a bűnügyben keletkezett valamennyi iratot - a Legfőbb Ügyészségen keresztül - rendelkezésemre bocsátotta. A megkapott bűnügyi dokumentáció tanulmányozása eredményeként az alábbiakat állapítom meg:
Panaszos feljelentése alapján a rendőrkapitányság a nyomozást 1550/1999. bü. számon elrendelte.  A nyomozati cselekmények során  az elkövető személyét nem sikerült felderíteni és eredmény az eljárás folytatásától sem volt várható, ezért  a nyomozást a hatóság 1999. december 16-án megszüntette. A határozattal szemben a beadványt tevő panaszt nyújtott be -ismételten -, amelynek a Komlói Városi Ügyészség helyt adott és a B.51/2000. számú határozatával a nyomozás továbbfolytatását rendelte el. Határozatában megjelölte azokat az eljárási cselekményeket, amelyeket a tényállás megnyugtató tisztázásához szükségesnek tartott.
Az eljárás folytatása során a nyomozóhatóság az ügyészség által meghatározott nyomozati cselekményeket ( a tanúk felkutatását és meghallgatását; a kórházi látlelet beszerzését stb.) foganatosította. Az elkövető kilétét nem sikerült megállapítani, ezért a rendőrkapitányság 2000. április 04-én  a nyomozást ismételten  megszüntette. A megszüntető határozattal szemben benyújtott panaszt a városi ügyészség érdemben elbírálta. Elutasító határozata indokolásában  kiemelte, hogy a rendőrkapitányság valamennyi nyomozati cselekményt foganatosította, ezek az  eredményeként sem lehetett az elkövető személyét megállapítani, ezért a nyomozóhatóságnak meg kellett szüntetnie az eljárást.
A büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény (Be.) 5. § rendelkezései értelmében a tényállás tisztázása, az ahhoz szükséges bizonyítékok beszerzése, értékelése és az azon alapuló döntés meghozatala a nyomozóhatóságok joga, illetve kötelezettsége.  Ha nem állapítható meg az elkövető kiléte és az eljárás folytatásától sem várható eredmény, a Be. 139. § (1) bekezdés b/ pontjának II. fordulata alapján meg kell szüntetni a nyomozást
Nincs törvényi felhatalmazásom arra, hogy a nyomozóhatóságoknak eljárási cselekmények végrehajtására utasítást adjak, intézkedéseik megválasztását, azok szakszerűségét és célszerűségét kétségbe vonjam.  A hatóságok és az eljárással érintett felek ezekkel összefüggő eltérő álláspontjának, vitájának elbírálásához kompetenciával nem rendelkezem, ahhoz jogi eszközeim  nincsenek.
Összességében azt állapíthatom meg, hogy a nyomozó hatóságok eljárása a törvényi rendelkezéseknek mindenben megfelelt, mérlegelési jogkörük gyakorlásának alkotmányos korlátait nem lépték túl, a  jogorvoslathoz fűződő jogosultságokat messzemenően biztosították, ezáltal a panaszos bevezetőben megfogalmazott alkotmányos jogával összefüggésben visszásságot  nem okoztak.

Budapest, 2001. április 20.

Gönczöl Katalin