OBH 3023/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Nagy Réka

Vizsgálat megindulása
	Egy orosházi panaszos az orosházi önkormányzat és a Békés Megyei Közigazgatási Hivatal épület rendeltetés megváltoztatása iránti kérelem során hozott döntését, valamint eljárását sérelmezi.
Panaszos beadványa szerint 2000. januárjában kérelmet nyújtott be az orosházi önkormányzathoz annak érdekében, hogy az üdülőként nyilvántartott ingatlanát minősítsék át lakóházzá.  A kérelmet az önkormányzat a Részletes Rendezési Tervre hivatkozva elutasította.  Ugyanakkor a panaszosnak tudomása van arról, hogy az utcában van olyan ingatlan, amely lakóház rendeltetésű.
Sérelmezi továbbá a panaszos, hogy a Békés Megyei Közigazgatási Hivatal a fellebbezését a panasz beadvány hivatalomhoz történő benyújtásáig (június 5.) nem bírálták el, pedig a fellebbezést 2000. február 22-én nyújtotta be az I. fokú határozat ellen.
Az ügyben a tisztességes eljáráshoz (Alk. 2. § (1) bek.), valamint a diszkrimináció tilalmához (Alk. 70/A §) fűződő jog sérelme miatt indítottam vizsgálatot.
Az ügyben megkerestem a Békés Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjét, az orosházi önkormányzat jegyzőjét, a körzeti földhivatal vezetőjét, akik a szükséges információkat határidőben a rendelkezésemre bocsátotta.

Megállapított tényállás
	2000. február 10-én a 1097-2/2000. számú határozatban a jegyző elutasította a panaszos Orosháza Gyopárosfürdő területén található épületének lakóházzá minősítési kérelmét.
Indokolásként a határozatban az szerepel, hogy az ingatlan  Gyopárosfürdő üdülő területen helyezkedik el és az ingatlan üdülő rendeltetésű.  A 8/1994. ( III. 21.) Ör. szerint üdülőterületen lakóház nem helyezhető el, ezért a panaszos kérelmét elutasították.
A panaszos február 22-én megküldte fellebbezését a polgármesteri hivatalnak.
2000. május 31-én a polgármesteri hivatal postára adta II. fokú határozatot, melyet a panaszos a csatolt tértivevény másolat  alapján június 5-én vett át.
A közigazgatási hivatal vezetőjének tájékoztatása alapján a panaszos bírósághoz nem fordult az ügyben.
A II. fokú hatóság az I. fokú hatóság határozatát 2000. május 24-én helybenhagyta lényegében ugyanazzal az indokolással, amely az I. fokú határozatban szerepelt.

Alkalmazott jogszabályok
•	A Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX. tv.
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
8. § (1) A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvetô jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsôrendű kötelessége.
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.

•	Az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII tv.
Az építési munkák építésügyi hatósági engedélyezése
34. § (1) Telekalakításhoz, építmény, építményrész, épületegyüttes megépítéséhez, átalakításához, bôvítéséhez, felújításához, helyreállításához, korszerűsítéséhez, lebontásához, elmozdításához, illetve használatbavételéhez, fennmaradásához vagy a rendeltetésének megváltoztatásához (a továbbiakban együtt: építési munka) a jogszabályokban meghatározott esetekben az építésügyi hatóság engedélye szükséges.
(5) Az építésügyi hatósági engedélyezéskor az érdemi határozatot a kérelem elôterjesztésétôl számított 60 napon belül meg kell hozni.

•	Az egyes építményekkel, építési munkákkal és építési tevékenységgel kapcsolatos építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokról szóló 46/1999. ( XII.29.) KTM rendelet
Az építésügyi hatósági engedélyek fajtái
3. § Az építésügyi hatósági engedélyek fajtái:
f) a rendeltetés megváltoztatására irányuló engedély.

•	A helyi adókról szóló 1990. évi C tv.
1. § (1) E törvény felhatalmazása és rendelkezései szerint a települési (községi, városi, fôvárosi és kerületi) önkormányzat képviselôtestülete (a továbbiakban: önkormányzat) rendelettel az illetékességi területén helyi adókat (a továbbiakban: adót) vezethet be.
2. § Az önkormányzat adómegállapítási joga az e törvényben meghatározott adóalanyokra és adótárgyakra terjed ki.
(5) Ha e törvény az adóalanyiságot az év elsô napján fennálló állapothoz köti és az önkormányzat az adót év közben vezeti be, akkor a bevezetés évében az adó alanyának azt kell tekinteni, aki/amely az adót bevezetô rendelet hatálybalépésének napján megfelel az adóalanyiság követelményeinek.
4. § Az adókötelezettség az önkormányzat illetékességi területén a következôkre terjed ki:
a) az ingatlantulajdonra, ingatlanhoz kapcsolódó vagyoni értékű jogra,
5. § Az önkormányzat rendeletével:
a) vagyoni típusú adók,
6. § Az önkormányzat adómegállapítási joga arra terjed ki, hogy:
a) az 5. §-ban meghatározott adókat vagy ezek valamelyikét bevezesse, a már bevezetett adót hatályon kívül helyezze, illetôleg módosítsa, azonban az évközi módosítás naptári éven belül nem súlyosbíthatja az adóalanyok adóterheit,
b) az adó bevezetésének idôpontját és idôtartamát (határozott vagy határozatlan idôre) meghatározza,
c) az adó mértékét a helyi sajátosságokhoz, az önkormányzat gazdálkodási követelményeihez és az adóalanyok teherviselô képességéhez igazodóan - e törvényben meghatározott felsô (adómaximum) határokra figyelemmel - megállapítsa,
d) az e törvény második részében meghatározott mentességeket további mentességekkel, illetôleg kedvezményeket további kedvezményekkel kibôvítse,
e) e törvény és az adózás rendjérôl szóló törvény keretei között a helyi adózás részletes szabályait meghatározza.
7. § Az önkormányzat adómegállapítási jogát korlátozza az, hogy:
a) az adóalanyt egy meghatározott adótárgy esetében (4. §) csak egyféle - az önkormányzat döntése szerinti - adó (5. §) fizetésére kötelezheti,
VAGYONI TÍPUSÚ ADÓK
1. Építményadó
Az adókötelezettség
11. § (1) Adóköteles az önkormányzat illetékességi területén lévô építmények közül a lakás és a nem lakás céljára szolgáló épület, épületrész (a továbbiakban együtt: építmény).
(2) Az építményadó alkalmazásában az építményhez tartozik az építmény rendeltetésszerű használatához szükséges - a település rendezési tervében elôírt, vagy ennek hiányában a helyben szokásos mértéket meg nem haladó - földrészlet. A helyben szokásos földrészlet mértékét az önkormányzat állapítja meg.
(3) Az adókötelezettség az építmény valamennyi helyiségére kiterjed, annak rendeltetésétôl, illetôleg hasznosításától függetlenül.
Az adó alanya
12. § (1) Az adó alanya (3. §) az, aki a naptári év (a továbbiakban: év) elsô napján az építmény tulajdonosa. Több tulajdonos esetén a tulajdonosok tulajdoni hányadaik arányában adóalanyok. Amennyiben az építményt az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett vagyoni értékű jog terheli, az annak gyakorlására jogosult az adó alanya. (A tulajdonos, a vagyoni értékű jog jogosítottja a továbbiakban együtt: tulajdonos).
Az adókötelezettség keletkezése, változása és megszűnése
14. § (1) Az adókötelezettség a használatbavételi, illetôleg a fennmaradási engedély kiadását követô év elsô napján keletkezik. Az engedély nélkül épült, vagy anélkül használatba vett építmény esetében az adókötelezettség a tényleges használatbavételt követô év elsô napján keletkezik.
Az adó alapja
15. § Az adó alapja az önkormányzat döntésétôl függôen:
a) az építmény m2-ben számított hasznos alapterülete, vagy
b) az építmény korrigált forgalmi értéke.
Az adó mértéke
16. § Az adó évi mértékének felsô határa:
a) a 15. § a) pontja szerinti adóalap-számítás esetén: 900 Ft/m2,
b) a 15. § b) pontja szerinti adóalap számítás esetén: a korrigált forgalmi érték 3%-a.

•	Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. tv.
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem elôterjesztésétôl, illetôleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidôt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.

•	Orosháza Város Önkormányzata Képviselőtestületének 8/1994. ( III. 21.) számú rendelete Orosháza-Gyopárosfürdő és közvetlen környéke helyi építési szabályozásáról.
2. § A rendelet hatálya alá tartozó területen az egyes földrészletek felhasználása, telekalakítás- és rendezés, valamint mindennemű építési tevékenység:
- az országos építési Szabályzat ( OÉSZ)
- e rendelet
- Orosháza-Gyopárosfürdő RRT T-3 jelű szabályozási tervlapja együttes alkalmazásával engedélyezhető.
10. § (1) üdülőterületen - az OÉSZ 26. § (1) pontjával ellentétbe -főépületként személygépjármű tároló, üzemanyagtöltő állomás, kocsimosó, lakóház nem helyezhető el.

•	Orosháza Város Önkormányzat építményadóról szóló 19/1991. ( XII. 13.) Ö.r. számú rendelete
2000 január 1-től hatályos szövege
5. § Az építményadó alapja az építmény m2-ben számított hasznos alapterülete.
6.§ Az évi adó mértéke:
a) lakás és gépjármű tároló (garázs) esetén 70 Ft/m2
b) üdülő esetében 150 Ft/m2

2001. január 1-től hatályos szöveg
6. § a) pontja hatályon kívül helyezve
b) üdülő esetében 150 Ft/m2

A vizsgálat megállapításai
	A lakóházzá minősítési eljárás vizsgálata
	Beadványában a panaszos azt állította, hogy tudomása van arról, hogy az utcában élő közéleti személyiség telkén álló épületet lakóházzá átminősítették, míg a panaszos ezirányú kérelmét a jegyző elutasította. A panaszos által küldött rajzot és a körzeti földhivatal által adott tájékoztatást használtam fel a pontos tényállás megállapításához.
Miután a panaszos csak azt jelölte meg, hogy ki az a személy, akivel kapcsolatban tudomására jutott, hogy lakóházzá minősítették az ingatlanon álló épületet, de sem házszám sem pedig a helyrajzi szám nem állt rendelkezésemre csak egy rajz, ezért a földhivataltól megkértem az utcában található összes épülettel kapcsolatos információt.  A földhivatali tájékoztatás alapján, ha a panaszos által megjelölt személy az L. utca 5-ben lakik, akkor az épület 1982-óta lakóház rendeltetésű, ha az L u. 3-ban, akkor már 1975 előtt lakóház minősítésű a kérdéses épület, ha pedig a 7. szám alatt, akkor  pedig 1984-óta. 
	Figyelembe véve a fent leírtakat a panasz azon részét, mely arra vonatkozott, hogy diszkriminatívan jár el a az önkormányzat az ingatlanok rendeltetésének módosítása során, mint nyilvánvalóan alaptalant elutasítom és az ügyben további vizsgálatot nem folyattok le.
	A vizsgálat tárgyának a továbbiakban az önkormányzat eljárását tekintettem a rendeltetés megváltoztatás iránti kérelemmel kapcsolatban.
A vizsgálat során kiderült, hogy a panaszos ingatlana 1994-től üdülő rendeltetésű.  A panaszos azok után, hogy megvásárolta az ingatlant, 2000. januárjában kérelmet nyújtott be az önkormányzathoz az üdülő lakóházzá történő átminősítése érdekében.  Ezt a  kérelmet az önkormányzat azzal utasította el, hogy  a részletes rendezési terv alapján Gyopárosfürdőn lakóház nem helyezhető el.
A panaszos ezzel szemben azzal érvelt, hogy nem "elhelyezni" akarja az épületet, hanem a már meglévő ingatlant kívánja visszaminősíteni eredeti rendeltetésének megfelelően lakóházzá.  A vizsgálat során megállapítottam, hogy az önkormányzat a jogszabályi rendelkezésnek megfelelően járt el akkor, amikor a részletes rendezési terv alapján az üdülőt nem minősítette át lakóházzá.  Nincs jelentősége az ügy szempontjából annak, hogy a ház korábban épült és eredetileg lakóház rendeltetetésű volt, vagy most, a részletes rendezési tervet tartalmazó önkormányzati rendelet megszületése után épült, hiszen a jogalkotói szándék nyilvánvalóan az, hogy az üdülőterületen álló épületek függetlenül attól, hogy mikor épültek a jövőben üdülő rendeltetésűek legyenek.
Ezért az önkormányzat eljárása nem okozott tulajdonhoz fűződő joggal összefüggésben a alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot.
	További részletes elemzést igényelt az a tény, hogy a tavalyi év során a lakóház és az üdülő építményadója eltért egymástól.  A 2000. évben a lakás építményadója négyzetméterenként 70 Ft-ot jelentett, az üdülőé pedig 150 Ft-ot.  Az idei évben lakás esetén nem kell építményadót fizetni, az üdülő építményadójának mértéke pedig nem emelkedett.
Miután a panaszos eredeti panaszbeadványában nem jelölt meg semmilyen sérelmet azzal kapcsolatban, hogy a rendeltetés megváltoztatás iránti kérelmét elutasították ezért megkerestem levélben és tájékoztatást kértem arról, hogy milyen szempontból sérelmezi azt, hogy az épület nem lakóház, hanem üdülő minősítésű.
A panaszos válaszlevelében arról tájékoztatott, hogy az építmény adó kedvezőbb mértéke miatt szerette volna ingatlanát átminősíttetni.
Így ennél  a pontnál a tulajdonhoz fűződő jogot tekintettem olyannak mint amellyel összefüggésben  diszkrimináció tilalmára vonatkozó alkotmányos rendelkezés esetleges sérelme vizsgálható.
Az Alkotmány 13. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság biztosítja tulajdonhoz való jogot.  A tulajdonhoz való jog az Alkotmány 13. § (1) bekezdése értelmében alapvető jog.   A tulajdonhoz való jog lényeges tartalmáról az Alkotmánybíróság a 64/1993. ( XII. 22.) számú határozatában a következőket fejtette ki:  Az Alkotmány a tulajdonjogot mint az egyéni cselekvési autonómia hagyományos anyagi alapját részesíti alapjogi védelemben.  Az alkotmányos védelem módját meghatározza a tulajdonnak az a  - más alapjogoknál fel nem lelhető - sajátossága, hogy alkotmányosan védett szerepét tekintve általában helyettesíthető.  Az Alkotmányos védelem tárgya elsősorban a tulajdoni tárgy, azaz a tulajdon állaga.  Rámutat az Alkotmánybíróság arra, hogy a tulajdonjog közérdekű korlátozása még a legliberálisabb tulajdonfelfogás korában is ismert volt, ugyanakkor az Alkotmány 8. § (2) bekezdése eleve teret enged az alapjogok törvényi korlátozásának.
A tulajdonjogba való beavatkozás egyik korlátja az, hogy a tulajdonhoz való jog állampolgári alapjog is, ennek következtében - amennyiben lehetséges, megítélése osztozik annak sorsában.  Így például az a Alkotmánybíróság gyakorlatában a tulajdonjogot érintő diszkrimináció éppúgy tiltott, mint más jogokkal összefüggésben.
Az Alkotmány 70/A §-a szerint a Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai, vagy más vélemény, nemzeti, vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.
Az Alkotmánybíróság az Alkotmány 70/A §-ának (1) bekezdésében foglalt rendelkezést a jogegyenlőség általános elvét megfogalmazó alkotmányi követelményként értelmezi.  Több határozatában kimondta, hogy az alkotmányi tilalom elsősorban az alkotmányos alapjogok tekintetében tett megkülönböztetésekre terjed ki és abban az esetben, ha a megkülönböztetés nem emberi jog, vagy alapvető jog tekintetében történt az eltérő szabályozás alkotmányellenessége akkor állapítható meg, ha az emberi méltósághoz való jogot sérti.  Az Alkotmánybíróság 9/1990. ( IV. 25.) AB határozata megállapította, hogy a diszkrimináció tilalma nem jelenti minden megkülönböztetés tilalmát.
A megkülönböztetés alkotmányos határok között maradásának vizsgálata csak a mindenkori szabályozás alanyi és tárgyi összefüggéseiben történhet meg.  Kellő súlyú alkotmányos indok hiányában az adott szabályozási koncepción belül valamely csoportra vonatkozó eltérő szabályozás a megkülönböztetés tilalmába ütközik ( 21/1990 ( X. 4.) AB határozat).
Az Alkotmány 44/A § (1) bekezdés d) pontja szerint a helyi önkormányzat képviselő testülete - az önkormányzati alapjogok tekintetében - megállapítja a helyi adók fajtáit és mértékét.  A 44/A § (2) bekezdése pedig úgy rendelkezik, hogy a helyi képviselőtestület a feladatkörében rendelet alkothat, amely nem lehet ellentétes a magasabb szintű jogszabállyal.  A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV tv. 16. § (1) bekezdése előírja, hogy " a képviselő-testület a törvény által nem szabályozott helyi társadalmi viszonyok rendezésére, továbbá törvény felhatalmazása alapján annak végrehajtására önkormányzati rendeletet alkot."
A helyi adókról szóló 1990. évi C tv. 1. § (1) bekezdése kinyilvánítja: " E törvény felhatalmazása és rendelkezései szerint a települési önkormányzat képviselő-testülete rendelettel az illetékességi területén helyi adókat vezethet be.
Az 5. §-ban foglaltaknak megfelelően " az önkormányzat rendeletével:
a) vagyoni típusú adók (...) bevezetésére jogosult.
A helyi adókról szóló törvény a vagyoni típusú adók körében rendelkezik az építményadóról.  Az építményadó vonatkozásában az adókötelezettséget a 11. § (1) bekezdése alapján a lakás és a nem lakás célú épület, épületrész tekintetében állapít meg.
Az adó alapja vagy az épület hasznos alapterülete, vagy korrigált forgalmi értéke.  Ha az adó alapja az épület hasznos alapterülete, akkor a 16. § a) pontja alapján a maximálisan kiszabható adó mértéke 900 Ft/m2.  
Az önkormányzati rendelet 2000. évre vonatkozóan [( 19/1991.) XII. 13] az adó alapjaként az építmény m2-ben számított hasznos alapterületét határozta meg.  Lakás esetén 70 Ft/m2, üdülő esetén pedig 150 Ft/m2.  A 2001. évre vonatkozóan építményadót csak üdülő esetén kell fizetni.
Az 1990. évi C. tv javaslathoz fűzött indokolás a helyi adó alkalmazási lehetőségével kapcsolatban  következőket fejti ki:
(...) A törvény biztosítja az önkormányzat adómegállapítási jogát, amely szuverén módon dönt arról, hogy gazdálkodási feladatai és az ehhez szükséges forrásképzés érdekében él-e és milyen mértékben - a törvényi keretek között - a helyi adóztatás eszközével.
A helyi önkormányzatokról szóló tv. rendelkezéseivel összhangban a helyi adóztatás törvényi feltételrendszerét a javaslat úgy teremti meg, hogy általa:
- az önkormányzati gazdálkodás szabadságát és a saját bevétel növelése lehetőségét biztosító adóstruktúra alakuljon ki,
- e rendszerbe beépítésre kerüljenek az adóalanyok teherviselő-képességét figyelembe vevő, az adótöbbszöröződést ( túladóztatást) korlátozó garanciális szabályok,
- erősödjön az adóztatás szektorsemlegessége,
- a helyi adóztatás eszköze a helyi sajátosságokhoz igazíthatóan és időtállóan legyen meghatározva."
A törvény a valódi önkormányzatiság lényegi tartalmához igazodóan biztosítja az önkormányzat helyi adókat érintő döntési szabadsága keretit és feltételeit.  Az önkormányzat kizárólagos joga, hogy a törvényben meghatározott adóalanyok és adótárgyak tekintetében a helyi adókat bevezesse, a már bevezetett adó mértékét a jövőre nézve módosítsa, vagy hatályon kívül helyezze.  Az önkormányzat széles körű jogalkotói lehetőségét biztosítja a tv. azzal, hogy a helyi adózás részletes szabályait a vonatkozó törvényekre figyelemmel megalkossa.  A tv. azonban biztosítja azt, hogy az adómegállapítás szabadsága ne legyen parttalan, ezért megszabja ennek korlátait.
Kizárja az adótöbbszörözés lehetőségét, rögzíti az egyes bevezethető adók mértékének maximumát is.
	Az Alkotmánybíróság az adójogi szabályok alkotmányosságának vizsgálata során hozott határozataiban már több alkalommal kifejtette, hogy a közteherviselés alkotmányos kötelezettsége alóli mentesülésre vagy kedvezményekre senkinek sincs joga.  Az adómentességek, kedvezmények meghatározása során a jogalkotót széle körű mérlegelési jog illeti meg.  A jogalkotó jogosult dönteni arról, hogy az adóalanyok mely csoportját vonja az általánostól eltérő, kedvezőbb megítélés alá, az adóalanyok mely csoportjának nyújt adómentességet, adókedvezményeket.  E döntés során érvényre juttathat az Alkotmányból közvetlenül le nem vezethető gazdaságpolitikai, szociálpolitikai és egyéb célkitűzéseket is.
	A helyi önkormányzat adómegállapítási joga körében - a törvény keretei között - széles körű döntési szabadsággal rendelkezik a helyi adópolitika kialakításában.  Nem tekinthető alkotmányellenes megkülönböztetésnek, ha az önkormányzat a helyi adópolitika kialakítása során döntési szabadsága keretében e helyi sajátosságok, a lakossági szükségletek, a település szolgáltatásokkal való ellátottságának figyelembe vételével az adóalanyok meghatározott körét adópolitikai megfontolásokból adómenetességben részesíti, vagy az adó mértékét mérsékli.
Az adókedvezmények a kedvezményezett alanyi kört lényegében mindig pozitív diszkriminációnak minősülő elbánásban részesítik.
	Az Alkotmánybíróság a pozitív diszkriminációra vonatkozó álláspontjáról a következőket fejtette ki:  Ha valamely társadalmi cél vagy valamely alkotmányos jog csakis úgy érvényesíthető, hogy a szűkebb értelemben vett egyenlőség nem valósítható meg, akkor a pozitív diszkriminációt nem lehet alkotmányellenesnek minősíteni.
	Mindezekre tekintettel megállapítom, hogy nem okoz az önkormányzat a diszkrimináció tilalma alkotmányos követelményével összefüggésben alkotmányos visszásságot abban az esetben, ha az építményadó mértékét a helyi adókról szóló törvényben meghatározott maximális értéken belül állapítja meg és különbséget tesz az adó mértéke között az épület rendeltetése alapján.

A közigazgatási hivatal II. fokú eljárásának vizsgálata
	Végül, de nem utolsósorban a panaszos sérelmezte azt is, hogy rendkívül hosszú idő alatt a törvényes határidőt többször túllépve hozta meg a Békés Megyei Közigazgatási Hivatal a II. fokú építéshatósági határozatot a rendeletetés megváltoztatása iránti kérelemmel kapcsolatban.
A tényállás megállapítása során a következőket állapítottam meg:  Az I. fokú határozat 2000. február 10-én született, a fellebbezést a panaszos február 23-án nyújtotta be, melyet az I. fokú hatóság a II. fokú hatóság részére március 1-én terjesztett fel.  A II. fokú határozat pedig május 24-én született meg.  A határozatot a panaszos június 5-én vette át.  A vizsgálat szempontjából az I. fokú hatóságtól a II. fokú hatóságig történő felterjesztés időpontja ( március 1.) és a II. fokú határozat keltének
( május 24.) időpontja között eltelt időszakot tekintettem.
A két időpont között majdnem három hónap telt el, ezzel szemben az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi  LXXVIII tv 34. § (5) bekezdése alapján az érdemi határozatot 60 napon belül kell meghozni.
Az országgyűlési biztos gyakorlatában alkotmányosság visszásság akkor állapítható meg, ha az ügyben érintett alkotmányos jog gyakorlása Alkotmányt sértő korlátozást szenvedett, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn.  Alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okoz a jogkorlátozás, ha nem az Alkotmány által megengedett célra irányul, illetve ha aránytalan, vagyis túllépi az alkotmányos cél által megkívánt mértéket.
Az eljárás időbeli elhúzódása szempontjából legfeljebb a tényállás teljes körű, precíz tisztázása, mint jogalkalmazói törekvés minősült volna Alkotmány által megengedett célnak.
A tv indokolása kifejti, hogy az építési engedélyezési eljárás komoly szakértelmet igénylő, számos szakhatóság bevonását megkívánó, az érdekeltek jogos érdekeinek összehangolását is szolgáló, döntéseiben gyakorlatilag visszafordíthatatlan, felelősségteljes államigazgatási eljárási forma.  Ezért tartotta a jogalkotó indokoltnak azt, hogy az Áe 15. §-ában kapott felhatalmazással élve az érdemi határozat meghozatalára 60 napot biztosítson.
Miután a II. fokú hatóság a késedelem okául az ügyintéző leterheltségét jelölte meg, valamint azt, hogy az I. fokon eljárt önkormányzat egy rendeletét is be kellett szereznie nem tekintettem olyan mértékű jogalkalmazói tevékenységnek, mely a majdnem egy hónapos késedelmet indokolhatná.
Ezért megállapítom, hogy a II. fokú eljárás során a Békés Megyei Közigazgatási Hivatal a jogbiztonság szerves részének tekintendő tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben alkotmányos visszásságot okozott.

Kezdeményezés
	Élve az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX tv. 21. § (1) bekezdésben biztosított jogkörömmel felkérem a Békés Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjét arra, hogy amennyiben ez a leterheltség állandónak tekinthető és a hivatal szervezeti és anyagi keretei engedik, segítse új munkatárssal az építés hatósági terület munkatársait, amennyiben ez a leterheltség időszakos, úgy pedig felkérem, hogy gondoskodjon arról, hogy hivatal munkatársai az 1997. évi LXXVIII. tv. határidőkre vonatkozó rendelkezéseit tartsák be.

Budapest, 2001. augusztus 23.

Lenkovics Barnabás