OBH 2925/2000
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Kristó Annamária
Az eljárás megindulása:
	Az országgyűlési biztos általános helyettese már 2000. márciusában vizsgálatot folytatott a panaszos beadványa kapcsán, mert a Pest Megyei Orvosi Kamara Etikai Bizottsága a házi orvosa ellen benyújtott panaszát nem bírálta el (OBH 6028/1998.).
	A panaszos Hivatalomhoz benyújtott újabb beadványában most azt sérelmezte, hogy nem kapja meg a háziorvosi ellátást a lakóhelye szerinti településen, orvosi dokumentációit tudta és hozzájárulása nélkül egy másik községbeli orvosnak adták át.
	A beadványból az is kiderül, hogy a beteg és orvosa között már régóta feszült a viszony.
Érintett alkotmányos jog:
•	Az emberi méltósághoz való jog:
Alkotmány: 54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.
•	A lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog. 
Alkotmány: 70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
(2) Ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg.

Az ügy jogszabályi háttere:

•	Az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény (a továbbiakban: Eütv.)
Az alapellátás
88. § (1) A beteg lakóhelyén, illetve annak közelében biztosítani kell, hogy választása alapján igénybe vehető, hosszú távú, személyes kapcsolaton alapuló, nemétől, korától és betegsége természetétől függetlenül folyamatos egészségügyi ellátásban részesüljön.
Az ellátás megtagadásának joga
131. § (5) Az orvos a beteg ellátását akkor is megtagadhatja, ha
c) vele szemben a beteg sértő vagy fenyegető magatartást tanúsít, kivéve, ha e magatartását betegsége okozza,
(6) A (5) bekezdés a) és c) pontjaiban foglalt okok alapján az orvos a beteg ellátását csak akkor tagadhatja meg, ha
a) ez a beteg egészségi állapotát károsan nem befolyásolja, és
b) a beteget más orvoshoz irányítja, vagy javasolja, hogy saját érdekében forduljon más orvoshoz.
A helyi önkormányzatok feladatai
152. § (1) A települési önkormányzat az egészségügyi alapellátás körében gondoskodik:
a) a háziorvosi, házi gyermekorvosi ellátásról,
[...] 
(2) A települési önkormányzat képviselő-testülete megállapítja és kialakítja az egészségügyi alapellátások körzeteit, több településre is kiterjedő ellátás esetén a körzet székhelyét.

•	Az egészségügyről szóló 1972. évi II. törvény végrehajtásáról szóló 16/1972. (IV. 29.) MT rendelet (a továbbiakban: Eür.)
13/A. § (1) Minden személynek joga van háziorvost, illetőleg házi gyermekorvost (a továbbiakban együtt: háziorvos) választani.
13/B. § (3) Az orvos a jelentkezést elutasíthatja, de csak különösen indokolt esetben utasítható el annak a személynek a jelentkezése, akinek lakóhelye a háziorvos ellátási területén (körzetében) van, azonban abban az esetben is el kell látnia a területén lakó beteget, ha az más orvost nem választott és ellátatlansága az egészségét károsító vagy a gyógyulást lassító állapotromláshoz vezetne.
13/C. § (1) Évente egy alkalommal indokolás nélkül, ezen túlmenően indokolt esetben lehet átjelentkezni másik háziorvoshoz. Indokolt az átjelentkezés a tartózkodási hely megváltozása esetén, illetőleg minden olyan esetben, amikor a választott orvos felkeresése akadályba ütközik.
(6) A 13/B. § (3) bekezdésével, valamint a 13/C. § (1) bekezdésével kapcsolatos vitás kérdésekben a jelentkező személy állandó tartózkodási helye szerint illetékes városi (fővárosi kerületi) tiszti-főorvos dönt.

•	A háziorvosi, házi gyermekorvosi és fogorvosi tevékenységről szóló 4/2000. (II. 25.) EüM rendelet (a továbbiakban: Hr.)
2. § (1) A háziorvos személyes és folyamatos orvosi ellátást nyújt az egészségi állapot megőrzése, a betegségek megelőzése és gyógyítása céljából.
3. § (1) A háziorvos köteles ellátni az ellátási területén lakó, a külön jogszabályban foglaltak szerint hozzá bejelentkezett és az általa elfogadott biztosítottakat.
 [...]
(7) Feladatait a háziorvos és a fogorvos a rendelőjében, indokolt esetben a beteg otthonában látja el.

•	A kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII. törvény (a továbbiakban: Ebtv.)
Háziorvosi ellátás
11. § (1) A biztosított a háziorvosi, házi gyermekorvosi (a továbbiakban együtt: háziorvosi) ellátás keretében a (2) bekezdésben foglalt feltételekkel jogosult
b) betegsége esetén a háziorvosi rendelőben, illetve amennyiben egészségi állapota indokolja az otthonában történő orvosi vizsgálatra és gyógykezelésre - ideértve az ellátás során felhasznált, az elsősegély keretében alkalmazott gyógyszert, illetve kötszert is -,
c) a háziorvos által kezdeményezett, a biztosított otthonában történő szakorvosi vizsgálatra és véleményre.
Megállapított tényállás:
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 18. § (2) bekezdése alapján megkerestem Zsámbok község polgármesterét, hogy az üggyel kapcsolatos érdemi álláspontjáról tájékoztasson, továbbá az ügyben keletkezett iratokról készült másolatokat a vizsgálat céljából bocsássa rendelkezésemre. 
	A panaszos elsőként a zsámboki Polgármesteri Hivatalt kereste meg és tett panaszt a helyi háziorvos megtartásával, eljárásaival kapcsolatban még 1998. januárjában, melyről jegyzőkönyv készült. A jegyzőkönyvben rögzített panaszok régebbi időszakra, még 1984-re nyúltak vissza. A panaszos által tett észrevételeket, kifogásokat a háziorvos nem ismerte el, alaptalannak minősítette.
	A panaszosnak sem írásos bizonyítékai, sem pedig tanúja nem volt arra vonatkozóan, hogy az általa kifogásolt háziorvosi magatartás, méltánytalan eljárás ténylegesen megvalósult volna. Különösen nehezítette az ügy vizsgálatát, hogy olyan időszakra nyúltak vissza a panaszok, amelyek már részben 10 évnél is régebbi sérelmeket jeleztek. Ily módon az önkormányzat a háziorvost elmarasztalni nem tudta, mivel nem nyert bizonyítást a panaszos állítása.
	Ezt követően a panaszos további panaszt tett az Orvosi Kamarához, valamint az Orvosetikai Bizottsághoz. Mindkét testült kivizsgálta a bejelentést mindkét fél részvételével, meghallgatásával. A háziorvost egyik testület sem marasztalta el, mivel továbbra sem volt bizonyítható a panaszos állítása. (Az országgyűlési biztos általános helyettese ebben az ügyben folytatott vizsgálatot.)
	A háziorvos a fenti vizsgálatokat követően megkereste a gödöllői ÁNTSZ tisztifőorvosát kérve azt, hogy mivel a panaszos folyamatosan alaptalanul feljelentgeti, így a beteg-orvos kapcsolat megromlott, ezért az orvosi ellátását az érintettnek más településre tegye át.
	A háziorvos kérésének eleget téve, a gödöllői ÁNTSZ tiszti-főorvosa a panaszos orvosi ellátását Valkói Háziorvosi Szolgálathoz helyezte át. A háziorvos tájékoztatása alapján a fenti áthelyezésről a gödöllői ÁNTSZ a panaszost és a háziorvost határozattal értesítette.
	Az ÁNTSZ határozatát követően a panaszos ismét panasszal fordult a polgármesteri hivatalhoz, amely szerint sérelmezte, hogy megkérdezése nélkül helyzeték át a Valkói Háziorvosi Szolgálathoz ellátásra és küldték el betegkartonjait.
	A polgármester írásban tájékoztatta, hogy ez az áthelyezés nem az önkormányzat, hanem az ÁNTSZ hatásköre. Ugyanakkor tekintettel a panaszos egészségügyi állapotára, mozgáskorlátozottságára, a polgármester a Megyei ÁNTSZ-t írásban megkereste, kérve ez ügyben az állásfoglalásukat, ismertetve a panaszos állapotát, nehéz körülményeit. A Megyei ÁNTSZ támogatta a panaszos kérelmét arra vonatkozóan, hogy ismét Zsámbokon történjen a háziorvosi ellátása. A gödöllői ÁNTSZ a  panaszos Valkóra történő áthelyezését illetően a fenti állásfoglalás ellenére az álláspontját és határozatát továbbra is fenntartotta.
A vizsgálat megállapításai:
	Az Alkotmány 70/D. §-ában biztosítja a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jogot, amelyet az állam az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével biztosít a Magyar Köztársaság területén élőknek.
	Az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény 152. § (1) bekezdésének a) pontjában a helyi önkormányzatok feladatává teszi az egészségügyi alapellátás körében a háziorvosi ellátásról való gondoskodást.
	"A háziorvosi ellátás az Eütv. 152. § (1) bekezdése alapján az egészségügyi alapellátás körébe tartozik, amelynek tartalmát a 88. § (1) bekezdése határozza meg: "A beteg lakóhelyén, illetve annak közelében biztosítani kell, hogy választása alapján igénybe vehető, hosszú távú, személyes kapcsolaton alapuló, nemétől, korától és betegsége természetétől függetlenül folyamatos egészségügyi ellátásban részesüljön." Az állampolgár és háziorvosa közötti kapcsolat a leginkább bizalmi jellegű és általában hosszú távra szóló orvos-beteg jogviszony.
	A háziorvos megválasztásának jogát az Eütv. 88. § (1) bekezdésének megfelelően az Eür. 13/A. § (1) bekezdése deklarálja: "Minden személynek joga van háziorvost, illetőleg házi gyermekorvost (a továbbiakban együtt: háziorvos) választani." A 13/B. § (1) bekezdése szerint a háziorvos választása az állampolgár aktív magatartásával, "a választani kívánt háziorvosnál történő jelentkezéssel" történik. A (3) bekezdés szerint az orvos a jelentkezést elutasíthatja, de csak különösen indokolt esetben utasítható el annak a személynek a jelentkezése, akinek lakóhelye a háziorvos ellátási területén (körzetében) van, azonban abban az esetben is el kell látnia a területén lakó beteget, ha az más orvost nem választott és ellátatlansága az egészségét károsító vagy a gyógyulást lassító állapotromláshoz vezetne." [56/2000. (XII. 19.) AB határozat]
	Az Eütv. az Alkotmány 54. § (1) bekezdésében foglalt emberi méltósághoz való jogot érvényre juttató garanciális rendelkezéseket tartalmaz a betegek önrendelkezési joga tekintetében. Az Eütv. 8. §-ában biztosított orvosválasztás szabadsága szoros kapcsolatban áll az Alkotmány 54. § (1) bekezdéséből következő önrendelkezési joggal. A beteg számára a szabad orvosválasztás joga azért alapvető jelentőségű, hogy az állampolgár háziorvosi ellátását olyan orvos végezze, akit maga az érintett választott, és megbízik benne.
	Tekintettel arra, hogy az állampolgár és háziorvosa közötti kapcsolat bizalmi jellegű és általában hosszú távra szóló orvos-beteg jogviszony, ezért az Eütv. - szigorú törvényi korlátok között - az orvos számára is lehetőséget  biztosít arra, hogy különösen indokolt esetben az ellátást megtagadja. Ilyen megtagadási okként nevesíti a törvény 131. § (5) bekezdésének c) pontja azt az esetet, amikor az orvossal szemben "a beteg sértő vagy fenyegető magatartást tanúsít". A törvény ebben az esetben az ellátás megtagadását további - két együttes - feltételhez köti, mégpedig, ha
a) ez a beteg egészségi állapotát károsan nem befolyásolja, és
b) a beteget más orvoshoz irányítja, vagy javasolja, hogy saját érdekében forduljon más orvoshoz.
	A beteg és orvosa között már régóta nyilvánvalóan megromlott kapcsolat ellenére a panaszos nem élt a törvényben számára biztosított szabad orvos választás jogával, ami azt is jelenti, hogy a beteg évente egy alkalommal indokolás nélkül, ezen túlmenően indokolt esetben átjelentkezhet másik háziorvoshoz. A panaszos e helyett inkább azt a megoldást választotta, hogy orvosát különböző fórumokon rendszeresen bepanaszolta, amit bizonyítani nem tudott, ezzel tovább mélyítve a feszültté vált viszonyt. Ezeket a feljelentéseket követően élt házi orvosa a törvényben biztosított ellátás visszautasításának jogával, s mivel a panaszos önként nem jelentkezett át másik háziorvoshoz, ezért az ügyben a törvényes korlátok keretei között a panaszolt háziorvos a területileg eljárni illetékes ÁNTSZ-hez fordult. 
Az ÁNTSZ helyt adva az orvos panaszának a Valkói Háziorvosi Szolgálat kijelölésével továbbra is biztosította a panaszos számára a háziorvosi szolgáltatást. 
	Nem hagyható figyelmen kívül az a körülmény sem, hogy az egészségügyi szolgáltatás, így különösen a háziorvosi ellátás az Ebtv. 11. §-a alapján a kötelező egészségbiztosítási ellátások körébe tartozik. 
	" Az állam ugyanis abban az esetben is köteles biztosítani az egészségügyi alapellátást, ha a választott háziorvos nem tudja ellátni feladatait. A szabályozással kapcsolatban jogforrási aggályok sem vethetők fel." [56/2000. (XII. 19.) AB határozat]
	Annak megállapítása, hogy a beteg egészségi állapotát - mint törvényi feltétel - károsan befolyásolhatja-e az ellátás megtagadása, ennek eldöntése nem jogi, hanem kizárólag orvos-szakmai kérdés, amit az ügyben eljáró szervnek vizsgálnia kellett. A panaszos mozgáskorlátozottsága azonban nem lehet akadálya a háziorvosi ellátásának. Az Ebtv. 11. § (1) bekezdésének b) pontja alapján a biztosított a háziorvosi ellátás keretében jogosult betegsége esetén a háziorvosi rendelőben, illetve amennyiben egészségi állapota indokolja az otthonában történő orvosi vizsgálatra és gyógykezelésre.
	Vizsgálatom során megállapítottam, hogy a panaszos és a háziorvos kapcsolata, együttműködése a panaszos által tett és nem igazolt, a háziorvossal kapcsolatos bejelentései miatt megromlott. A háziorvos a gödöllői ÁNTSZ-t kérte - a fentiekre tekintettel - a panaszos Valkóra történő áthelyezését. A gödöllői ÁNTSZ - mint ez ügyben illetékes szerv - hozta meg a döntést, amely alapján történt - a sürgősségi ellátás igénybevételének kivételével - a valkói háziorvos kijelölése. 
	A fent kifejtettek alapján megállapítottam, hogy a panaszos háziorvosa a panaszos magatartására visszavezethető okból, a vonatkozó jogszabályok megtartása mellett tagadta meg a panaszos házi orvosi ellátásának biztosítását. Az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV tv. 131. § (5) bekezdés c.) pontja alapján a gödöllői ÁNTSZ, mint ez ügyben illetékes szerv hozta meg  döntését. Összegezve a vizsgálatom megállapításait nem tártam fel sem a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való joggal, sem az emberi méltósághoz való joggal összefüggésben alkotmányos visszásságot, ezért az ügyet további vizsgálat nélkül lezártam.
Budapest, 2002. április 24.
Lenkovics Barnabás