OBH 2892/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr. Győrffy Zsuzsanna

A vizsgálat megindítása
	A Népszabadság folyó év június 3-án és a Magyar Hírlap június 5-én megjelent cikke szerint Bácsalmáson öngyilkosságot követett el egy tizenkét éves fiú. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény ( továbbiakban Obtv. ) 16. § (2) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján az ügyben hivatalból vizsgálatot indítottam.
	A területileg illetékes jegyzőtől és a gyermekjóléti szolgálattól tájékoztatást kértem azzal kapcsolatban, hogy az érintett család a gyermekvédelmi szakemberek látókörében volt-e, alapellátásban a családot gondozták-e.

A megállapított tényállás
	A területileg illetékes gyermekjóléti szolgálat a kiskorút 2000. március 14-én vette alapellátásba. Az alapellátásba vétel oka az volt, hogy a családgondozó a rádióból értesült arról, hogy a településükön élő gyermek megszökött otthonról, csak két nap múlva ment haza. A családgondozó ezt követően rendszeresen tartotta a háromgyermekes családdal a kapcsolatot. A gyermekek édesanyja 1995-ben autóbalesetben elhunyt, a gyermekeket édesapjuk nevelte.
	A gyermek nem tudta édesanyja halálát feldogozni, ezért pszichológus és ideggyógyász is kezelte. Napi rendszerességgel szedett gyógyszert idegrendszeri tünetekkel járó betegsége kezelésére, áprilistól pszichoterápiára járt. Súlyos dyslexiájából és dysgráfiából következően tanulási nehézségekkel és kudarcokkal küszködött, depressziós volt. A gyermek édesapja rendszeresen vitte a gyermeket a kezelésekre.
	Az édesapa a gyermek alapellátásba vételét követően a családgondozóval együttműködött, kikérte véleményét, tanácsait megfogadta.
	A családgondozó az alapellátáson túl nem tartotta szükségesnek a gyermek védelembe vételét. A településen működő gyermekjóléti szolgálat munkáját segítő észlelő-és jelzőrendszer ( védőnő, háziorvos, óvodák, iskolák gyermekvédelmi felelősei, körzeti megbízottak ) tagjaitól nem kapott jelzést azzal kapcsolatosan, hogy a család működésében bármilyen zavar lenne.
	Az illetékes jegyző tájékoztatása szerint a gyermek veszélyeztetettségéről a gyámhatóságnak nem volt tudomása, gyermekvédelmi támogatásban sem kellett részesíteni a családot.

Az ügy jogszabályi háttere

A Magyar Köztársaság Alkotmánya 
67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.

1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról
1. § (1) E törvény célja, hogy megállapítsa azokat az alapvető szabályokat, amelyek szerint az állam, a helyi önkormányzatok és a gyermekek védelmét ellátó természetes és jogi személyek, továbbá jogi személyiséggel nem rendelkező más szervezetek meghatározott ellátásokkal és intézkedésekkel segítséget nyújtsanak a gyermekek törvényben foglalt jogainak és érdekeinek érvényesítéséhez, a szülői kötelességek teljesítéséhez, illetve a gondoskodjanak gyermekek veszélyeztetettségének megelőzéséről és megszüntetéséről, a hiányzó szülői gondoskodás pótlásáról, valamint a gyermekvédelmi gondoskodásból kikerült fiatal felnőttek társadalmi beilleszkedéséről.
(2) Az (1) bekezdésben foglaltak szerint eljáró szervezetek és személyek tevékenységük során együttműködnek a családdal és - jogszabályban meghatározottak szerint - elősegítik a gyermek családban történő nevelkedését.
17. § (1) Az e törvényben szabályozott gyermekvédelmi rendszerhez kapcsolódó feladatot látnak el - a gyermek családban történő nevelkedésének elősegítése, a gyermek veszélyeztetettségének megelőzése és megszüntetése érdekében - a törvényben meghatározott  alaptevékenység keretében
b) a személyes gondoskodást nyújtó szolgáltatók, így különösen a családsegítő szolgálat, a családsegítő központ,
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott intézmények és személyek kötelesek jelzéssel élni a gyermek veszélyeztetettsége esetén a 40. §-ban meghatározott gyermekjóléti szolgálatnál, illetve indokolt esetben kötelesek hatósági eljárást kezdeményezni. Ilyen jelzéssel és kezdeményezéssel bármely állampolgár és a gyermekek érdekeit képviselő társadalmi szervezet is élhet.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben meghatározott személyek, szolgáltatók, intézmények és hatóságok a gyermek családban történő nevelkedésének elősegítése, a veszélyeztetettség megelőzése és megszüntetése érdekében kötelesek egymással együttműködni.
39. § (2) A gyermekjóléti szolgáltatás feladata a gyermek veszélyeztetettségének megelőzése érdekében
a) a veszélyeztetettséget észlelő és jelző rendszer működtetése, a nem állami szervek, valamint magánszemélyek részvételének elősegítése a megelőző rendszerben,
b) a veszélyeztetettséget előidéző okok feltárása és ezek megoldására javaslat készítése,
c) az a) pontban, valamint a 17. § (1) bekezdésében meghatározott személyekkel és intézményekkel való együttműködés megszervezése, tevékenységük összehangolása.

A vizsgálat megállapításai
	A rendelkezésemre álló iratokból megállapítottam, hogy az illetékes gyermekjóléti szolgálat a gyermekvédelmi törvényben előírt kötelezettségeinek eleget tett.
	A gyermekek veszélyeztetettségét észlelő és jelzőrendszert működtet, a kiskorú viselkedésével kapcsolatosan felmerülő probléma észlelésekor a család gondozását megkezdte, ennek során nem látta okát annak, hogy a gyermek védelembe vételét kezdeményezze.
	Sem a gyámhatóságnak, sem a gyermekjóléti szolgálatnak nem volt tudomása arról, hogy a család működésében zavar lenne. Arról tudtak, hogy a gyermek nem tudta feldolgozni édesanyja halálát, tanulási nehézségekkel is küzd, de a gyermek édesapja mindent megtett ezeknek a problémáknak az orvoslása érdekében. A család anyagi segítségre nem szorult. 
	A fentiek alapján megállapítottam, hogy az ügyben illetékes gyámhatóság és gyermekjóléti szolgálat az 1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról előírásainak megfelelően járt el, a tragédia bekövetkezése nem róható fel mulasztásuknak.
	Az eljáró szervek eljárása alkotmányos visszásságot nem okozott, ezért az Obtv 17.§ (1) bekezdése alapján a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2000. július 29.

Gönczöl Katalin