OBH 2884/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr.Gál Attila
A vizsgálat megindulása
	Panaszos 2000. május 31. napján kelt, és az Országgyűlési Biztos Hivatalához 2000.június 6-án érkezett beadványában sérelmezte a Debreceni Rendőrkapitányság és a Hajdú-Bihar megyei Rendőr-főkapitányság eljárását a feljelentésére indult  szabálysértési eljárásban. A panaszos az 1999. május 10-én édesapja, sérelmére elkövetett veszélyes fenyegetés szabálysértése miatt tett G. István debreceni lakos ellen feljelentést.A Debreceni Rendőrkapitányság, mint szabálysértési hatóság 4914/1999. számú, 1999. július 26-án kelt határozatával - tárgyalás mellőzésével - bizonyíték hiányában az eljárást megszüntette. A panaszos e határozatot csak 1999. szeptember 28. napján kapta kézhez. E határozatban felhívták figyelmét, hogy a határozat ellen kifogással élhet. Sérelmezte a panaszos azt is, hogy a határozatot édesapja,  a sértett részére nem kézbesítették. A panaszos az 1999. szeptember 30-án kelt és a szabálysértési hatósághoz 1999. október 6-án érkezett beadványában élt a számára biztosított kifogás lehetőségével, egyben egy újabb, 1999. szeptember 27-én G. István által édesapja sérelmére elkövetett veszélyes fenyegetés szabálysértése miatt is feljelentést tett.  A szabálysértési hatóság két alkalommal tartott az ügyben tárgyalást. 1999. november 22-én, amikor meghallgatta a feljelentésben megnevezett G. József tanút, és 2000. március 28-án, amikor meghallgatta, az első tárgyalási napon meg nem jelent feljelentett G. Istvánt. A tárgyalás eredményeként a szabálysértési eljárást 2000. március 29-én kelt 4919/1999.számú határozatával megszüntette szabálysértés hiányában, hivatkozva az 1968. évi I. törvény 48. § a) pont III. fordulatára. E határozatot panaszos 2000. április 10-én vette kézhez és ellene 2000. április 18. napján fellebbezést jelentett be, sérelmezve az alapeljárásban tapasztalt indokolatlan időmúlást is.
	A Hajdú-Bihar megyei Rendőr-főkapitányság, mint II. fokú szabálysértési hatóság, 2000. május 8-án kelt és 2/142/2000.ált. számú határozatával a fellebbezéssel megtámadott első fokú határozatot megváltoztatta, megállapítva, hogy az elkövető, elévülés miatt nem vonható felelősségre. Az eljárás indokolatlan elhúzódásán kívül a panaszos a II. fokú szabálysértési határozatot is törvénysértőnek tartotta, részben azért mert fellebbezésében előadottakkal, indokaival a Rendőr-főkapitányság nem foglalkozott, részben azért, mert tévesen állapította meg az elévülést.
	A panaszban foglaltak alapján felmerült az Alkotmányban rögzített jogállamiság és abból eredő jogbiztonság követelménye, a tisztességes eljáráshoz való jog, és a jogorvoslathoz való jog sérelmének gyanúja. Ezért az 1993. évi LXIX. törvény (Obtv.) 18. § (2) és (4) bekezdése alapján az ügyről tájékoztatást kértem az Országos Rendőrfőkapitánytól, kérve az  álláspontját és a szabálysértési iratok másolatainak megküldését.
Az Országos Rendőrfőkapitány a kért tájékoztatást, mellékelve  a kért iratokat, 3-994/2000. számú átiratában határidőn belül megadta.

Az érintett alkotmányos jogok
•	Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság és az abból eredő jogbiztonság követelménye, a tisztességes eljáráshoz való jog.
•	Az Alkotmány 57. § (5) bekezdésében rögzített jogorvoslathoz való.

Az alkalmazott jogszabályok
•	Az elkövetéskor hatályban volt, a Szabálysértésekről szóló 1968. évi I. törvény  (Sztv.)
12. § A szabálysértés miatt az elkövető ellen foganatosított eljárási cselekmény az elévülést félbeszakítja. A félbeszakítás napjával az elévülés határideje ismét elkezdődik. A cselekmény elkövetésétől számított két év elteltével azonban felelősségre vonásnak nincs helye.
43. § (1) Ha a feljelentés hiányos, a szabálysértési hatóság a kiegészítése iránt intézkedik, és beszerzi az egyéb szükséges adatokat.
(2) Az (1) bekezdésben említett, valamint a rendőrségi hatáskörbe tartozó szabálysértések felderítése során a rendőrség gondoskodik az elkövető kilétének megállapításáról, az elkövető és a tanúk kikérdezéséről, a tárgyi bizonyítékok megszerzéséről és az eljárás eredményességét szolgáló körülmények feltárásáról. A rendőrség a helyszínt megszemlélheti, helyiségellenőrzést és személymotozást végezhet, szakértő közreműködését veheti igénybe, a szabálysértés gyanúja esetén pedig az elkövetőt - személyazonosságának megállapítása és a bizonyítékok megszerzése céljából, továbbá ha a szabálysértést felszólítás ellenére nem hagyja abba - feltartóztathatja, előállíthatja.
48. § (1) A szabálysértési hatóság az eljárást megszünteti, ha:
a) a cselekmény nem szabálysértés, azt nem a felelősségre vont személy követte el, vagy az elkövető nem vonható felelősségre;
51. § (1) Ha a szabálysértés tényállása tisztázott, és a nevelőhatás így is elérhető, a szabálysértési hatóság az elkövetővel szemben tárgyalás nélkül figyelmeztetést, elkobzást alkalmazhat, pénzbírságot szabhat ki, kártérítést állapíthat meg.
52. § (1) A szabálysértési hatóság tárgyalást tart, ha az ügy tárgyalás nélkül (51. §) nem intézhető el.
(2) A tárgyaláson a szabálysértési hatóság meghallgatja az elkövetőt, a tanúkat, továbbá - szükség esetén - a szakértőt.
62. § (1) A szabálysértési hatóság a tárgyalás alapján határozatot hoz, és ebben az elkövetővel szemben büntetést (intézkedést) alkalmaz, vagy az eljárást megszünteti (48. §).
63. § (1) A határozatot kézbesíteni kell a kifogás benyújtására, illetőleg a fellebbezésre jogosultnak. Ha a szabálysértés elkövetéséhez jogszabály hátrányos jogkövetkezmény alkalmazását írja elő, az intézkedésre jogosult szervet a határozatról értesíteni kell.
68. § (1) A szabálysértési hatóságnak az ügy érdemében hozott első fokú határozata ellen az elkövető, valamint a sértett fellebbezhet. Aki kártérítést kért vagy a kárigényét bejelentette, illetőleg akire nézve a határozat rendelkezést tartalmaz, a határozat őt érintő része ellen ugyancsak fellebbezéssel élhet.
(3) Fellebbezni a határozat kihirdetésekor vagy a kézbesítéstől számított tizenöt napon belül lehet. A fellebbezést az első fokú szabálysértési hatóságnál kell benyújtani. Az első fokú szabálysértési hatóság a fellebbezést és az eljárásban keletkezett összes iratot - a fellebbezési határidő leteltétől számított 8 napon belül - felterjesztheti a másodfokú szabálysértési hatósághoz.
(2) A fellebbezett ügyben a másodfokú szabálysértési hatóság rendszerint az iratok alapján dönt. Szükség esetén azonban az érdekelteket megidézheti és meghallgatásuk, valamint az egyéb beszerzett bizonyítékok alapján határoz. A bizonyítás felvételére az első fokú szabálysértési hatóságot is utasíthatja. Az érdemi határozatot harminc napon belül meg kell hozni.
(3) A másodfokú szabálysértési hatóság az első fokú határozatot
a) helybenhagyja;
b) megváltoztatja;
c) hatályon kívül helyezi és az eljárást megszünteti, vagy új eljárást rendel el, illetőleg más megfelelő intézkedést tesz.
70. § (1) Ha felettes államigazgatási szerv a felügyeleti jogának gyakorlása során megállapítja, hogy az alárendelt szervnek a szabálysértés miatt hozott határozata vagy intézkedése jogszabály rendelkezésébe ütközik, a törvénysértést orvosolja. Ennek során a határozatot (intézkedést) az elkövető terhére nem módosíthatja, a szabálysértési eljárás törvénysértő megszüntetése esetén azonban - a határozat jogerőre emelkedésétől, illetőleg az intézkedés megtételétől számított hat hónapon belül - új eljárást rendelhet el.
71. § (1) Az ügyész felügyel a szabálysértési ügyekben eljáró szervek határozatainak és intézkedéseinek törvényességére. Ennek során az ügyészt az általános törvényességi felügyelet alapján gyakorolt jogok illetik meg, ezenfelül tárgyalási joggal részt vehet az ügyben tartott tárgyaláson.
(2) Az ügyész a törvénysértő határozat vagy intézkedés miatt a szabálysértési hatóságnál óvást nyújt be. A törvénysértő gyakorlat vagy a mulasztásban megnyilvánuló törvénysértés megszüntetése érdekében felszólalással, a jövőben bekövetkező törvénysértés veszélye esetén pedig figyelmeztetéssel él.
96. § (1) Aki mást élet vagy testi épség elleni súlyosabb bűncselekmény elkövetésével komolyan megfenyeget,
húszezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott szabálysértés miatt az eljárás a rendőrség hatáskörébe tartozik.

A vizsgálat megállapításai
	Az Országos Rendőrfőkapitány az említett átiratában tájékoztatott arról, hogy a panaszos által sérelmezett ügyben vizsgálatot rendelt el. Ennek alapján megállapította, hogy az I. fokú szabálysértési hatóság  szakszerűtlenül folytatta le a szabálysértési eljárást, a Sztv. rendelkezéseit megsértette, amikor az eljárást indokolatlanul késedelmesen folytatta le; a határozatokat indokolatlanul nagy késedelemmel kézbesítette a panaszos feljelentő részére; amikor tárgyalás mellőzésével olyan okra hivatkozva szüntette meg az eljárást, amelynek alapján nem lehetett volna. Mindezek miatt csorbát szenvedtek a sértetti jogok. A másodfokú szabálysértési eljárás részben feltárta ugyan az elkövetett hibákat, azonban a panaszos fellebbezésének elbírálása során maga is, az elévülésre hivatkozva, téves érdemi döntést hozott.
Tájékoztatott az Országos Főkapitány arról is, hogy időközben a Hajdú-Bihar megyei Főügyészség élve törvényességi felügyeleti jogával T. 297/2000/2-I. szám alatt a II. fokú szabálysértési határozatot 2000. június 30-án megóvta, és indítványozva a határozat törvénysértő voltának megállapítását. Óvásában a főügyészség arra mutatott rá, hogy jogszerű és indokolt volt az I. fokú szabálysértési hatóságnak az a döntése, mellyel G. István ellen indult szabálysértési eljárást szabálysértés hiányában szüntette meg.
A II. fokú szabálysértési hatóság az ügyészi óvással egyetértve, 2000. július 12-én kelt 2/142-4/2000.ált. számú határozatával kimondotta korábbi határozata törvénysértő voltát, egyetértve azzal az ügyészi állásponttal is, hogy G. István cselekményei a veszélyes fenyegetés szabálysértésének megállapítására nem voltak alkalmasak.
Átiratában arról is tájékoztatott az Országos Főkapitány, hogy az ügyben megállapított szakszerűtlen eljárás, az elkövetett jogsértések miatt, az első fokon eljáró szabálysértési hatóság előadójával szemben fegyelmi eljárás indult. A tapasztal szakmai hiányosságokkal összefüggésben pedig intézkedett arról, hogy a helyi és a területi rendőrhatóságok, a törvényes előírásoknak megfelelő és azokat maradéktalanul betartó eljárásokat folytatássanak le.
A rendelkezésemre bocsátott szabálysértési iratok alapján, elfogadva az Országos Rendőrfőkapitány tájékoztatását és az ügyben tett intézkedéseit, megállapítottam, hogy a panaszos által sérelmezett szabálysértési eljárás során, az eljáró szabálysértési hatóság megsértette az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság és az abból eredő jogbiztonság követelménye, a tisztességes eljáráshoz való jogot, valamint az Alkotmány 57. § (5) bekezdésében rögzített jogorvoslathoz való jogot.
A szabálysértési eljárás során elkövetett jogsértéseket az ügyészi óvás illetve annak elfogadásával a szabálysértési hatóság orvosolta. A jogsértéseket elkövetőt fegyelmi úton vonták felelősségre. Az Országos Rendőrfőkapitány intézkedett a hasonló esetek megelőzése érdekében. Ezért, a vizsgálatot lezárva, nem láttam szükségét további intézkedéseknek. Ajánlást nem teszek. Erről  jelentésem megküldésével az Országos Rendőrfőkapitányt, a Hajdú-Bihar megyei Rendőrfőkapitányt és panaszost tájékoztatom.

Budapest, 2000. november 14.

Gönczöl Katalin