OBH 2745/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Zséger Barbara

Az eljárás megindulása
	A panaszos beadványában sérelmezte, hogy Budapest Főváros Közigazgatási Hivatala helybenhagyta a felesége közlekedési támogatás iránt beadott kérelmét elutasító határozatot, továbbá azt, hogy a fellebbezést elbíráló határozatra három hónapot kellett várnia. A vizsgálat során tájékoztatást kértem Budapest Főváros Közigazgatási Hivatalától. 

Megállapított tényállás
	A panaszos felesége által beadott közlekedési támogatás iránti kérelmet 2000. január 14-én utasította el a XIV. kerületi jegyző. A határozat indoklása szerint a kérelmező családjában az egy főre jutó havi jövedelem meghaladja a jogszabályban előírt határt. A súlyos mozgáskorlátozott személyek közlekedési kedvezményeiről szóló 164/1995. (XII. 27.) Korm. rendelet szerint nem állapítható meg a közlekedési támogatás, ha a súlyos mozgáskorlátozott családjában az egy főre jutó, a tárgyévet megelőző évi havi átlagos nettó jövedelem a tárgyév január 1. napján érvényes öregségi nyugdíj legkisebb összegének kettő és félszeresét meghaladja.
	A panaszos felesége arra hivatkozva fellebbezett a döntés ellen, hogy a jövedelem számításánál figyelembe vették a részére folyósított vakok személyi járadékát is. Álláspontja szerint a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény szerint a vakok személyi járadéka nem minősül jövedelemnek, így ezt a jövedelem számításánál figyelmen kívül kellett volna hagyni. 
	Budapest Főváros Közigazgatási Hivatala a fellebbezést 2000. május 9-én elutasította és a jegyző határozatát helybenhagyta. A határozat indoklása szerint a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény és a súlyos mozgáskorlátozott személyek közlekedési kedvezményeiről szóló 164/1995. (XII. 27.) Korm. rendelet két különálló joganyag és a rendelet szerint a vakok személyi járadéka jövedelemnek minősül.

Alkalmazott jogszabályok
	164/1995. (XII. 27.) Korm. rendelet a súlyos mozgáskorlátozott személyek közlekedési kedvezményeiről
1. § (3) E rendelet alkalmazásában
c) jövedelem: a magánszemélyek jövedelemadójáról szóló törvényben jövedelemként meghatározott vagyoni érték (bevétel) munkavállalói járulékkal, személyi jövedelemadóval, egészségbiztosítási és nyugdíjjárulékkal, valamint a magánszemélyek jövedelemadójáról szóló törvényben elismert költségekkel csökkentett része, függetlenül attól, hogy adómentesnek vagy adókötelesnek minősül;
6. § (1) A közlekedési támogatás a súlyos mozgáskorlátozott személy közlekedési többletköltségeinek részleges támogatása.
(6) Nem állapítható meg a közlekedési támogatás, ha a súlyos mozgáskorlátozott családjában az egy főre jutó jövedelem a 4. § (1) bekezdése b) pontja szerinti mértéket meghaladja.
4. § (1) Szerzési támogatásra való jogosultsága annak a súlyos mozgáskorlátozott személynek állapítható meg,
b) akinek a családjában az egy főre jutó, a tárgyévet megelőző év havi átlagos nettó jövedelme a tárgyév január 1. napján érvényes öregségi nyugdíj legkisebb összegének kettő és félszeresét nem haladja meg, ...

1993. évi III. törvény a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról
4. § (1) E törvény alkalmazásában
a) jövedelem: a személyi jövedelemadóról szóló törvényben jövedelemként meghatározott vagyoni érték (bevétel) munkavállalói járulékkal, személyi jövedelemadóval, egészségbiztosítási és nyugdíjjárulékkal, magán-nyugdíjpénztári tagdíjjal, valamint a jövedelemadóról szóló törvényben elismert költségekkel csökkentett része, függetlenül attól, hogy adómentesnek vagy adókötelesnek minősül.
Nem minősül jövedelemnek a temetési segély, az alkalmanként adott átmeneti segély, a lakásfenntartási támogatás, a rendkívüli gyermekvédelmi támogatás, a nevelőszülők számára fizetett nevelési díj és külön ellátmány, az anyasági támogatás, valamint - a személyes gondoskodásért fizetendő személyi térítési díj megállapítása kivételével - a súlyos mozgáskorlátozott személyek közlekedési támogatása, a rokkantsági járadék és a vakok személyi járadéka;

Érintett alkotmányos jogok
	Alkotmány 2. § (1) "A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam."
	Alkotmány 70/E. § "(1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak.
(2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg."

A vizsgálat megállapításai
	A vizsgálat során megállapítottam, hogy a panaszos felesége által beadott közlekedési támogatás iránti kérelem elutasítása a jogszabályoknak megfelelően történt. A súlyos mozgáskorlátozott személyek közlekedési kedvezményeiről szóló 164/1995. (XII. 27.) Korm. rendelet az értelmező rendelkezések között saját jövedelemfogalmat tartalmaz, melyet a rendelet vonatkozásában alkalmazni kell. Eszerint jövedelem a magánszemélyek jövedelemadójáról szóló törvényben jövedelemként meghatározott vagyoni érték (bevétel) munkavállalói járulékkal, személyi jövedelemadóval, egészségbiztosítási és nyugdíjjárulékkal, valamint a magánszemélyek jövedelemadójáról szóló törvényben elismert költségekkel csökkentett része, függetlenül attól, hogy adómentesnek vagy adókötelesnek minősül. A rendeletben alkalmazott jövedelemfogalom megegyezik a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény jövedelemfogalmával, egy eltérés azonban van köztük. A törvény felsorol olyan bevételi forrásokat, melyek nem minősülnek jövedelemnek és ezek között szerepel a vakok személyi járadéka is. A rendelet azonban nem tartalmaz ilyen kivételeket és nem is utal arra, hogy a szociális törvény e rendelkezését a mozgáskorlátozottak közlekedési kedvezményei esetén alkalmazni kellene. Az elutasító határozattal kapcsolatban tehát ebben az összefüggésben alkotmányos jogot érintő visszásságot nem állapítottam meg.
	A vizsgálat során azonban felmerült az elintézési határidők kérdése. A másodfokú határozat megszületésére a panaszos feleségének két és fél hónapot kellett várnia. Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény szerint az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől számított harminc napon belül kell meghozni. A felettes szerv eljárása esetén ez a határidő az iratoknak a felettes szervhez érkezésekor kezdődik. Jelen esetben az eljárás ideje jóval meghaladta a jogszabályban előírt mértéket. Az Alkotmánybíróság 28/1992. (IV. 30.) számú határozata szerint: "Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése értelmében "A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam". Az Alkotmánybíróság már több határozatában rámutatott, hogy a jogbiztonság kiemelkedően fontos jogállami érték, s ebből eredően meghatározott kötelezettségek hárulnak mind a jogalkotó, mind a jogalkalmazó szervekre.
	Az Alkotmánybíróság 9/1992. (I. 30.) AB határozata szerint: "A jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. ... a jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is. Ezért alapvetőek a jogbiztonság szempontjából az eljárási garanciák. Csak formalizált eljárás szabályainak követésével keletkezhet érvényes jogszabály, csak az eljárási normák betartásával működnek alkotmányosan a jogintézmények." Ugyanakkor - mint azt korábbi vizsgálataim során megállapítottam (OBH 8687/1996., OBH 8263/1996.) - a jogállamiság alkotmányos elvéből fakadó jogbiztonság követelménye az állampolgárokat csak közvetve érinti az állami szabályozó rendszeren keresztül. A hosszadalmas hatósági eljárás sérti a jogbiztonság elvét, az állampolgár tekintetében alkotmányos joggal kapcsolatos visszásság azonban csak akkor keletkezik, ha az állampolgárt érdeksérelem éri, vagy a hatósági magatartás más alkotmányos jog sérelmével jár. Jelen esetben nincs szó sem érdeksérelemről, sem a szociális biztonsághoz való jog sérelméről, hiszen a panaszos felesége nem volt jogosult a támogatásra. Erre tekintettel alkotmányos joggal kapcsolatos visszásságot nem állapítok meg, azonban felhívom a hatóság figyelmét a határidők betartásának fontosságára. 

Budapest, 2000. szeptember 8.

Gönczöl Katalin