OBH 2477/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Kiegészítő jelentés az OBH 3447/1999. számú ügyben
Ügyintéző: dr. Csóré Erika

Az eljárás megindulása
	A panaszos kifogásolta a vámhivatali dolgozók által, 1996. március 4-én, vele szemben tartott jövedéki ellenőrzést és az ellenőrzés végrehajtásának módját. Sérelmezte továbbá, hogy a vámtisztviselők ellen tett feljelentése alapján a Budaörsi Rendőrkapitányság nem megfelelően folytatta le az eljárást, bejelentett panaszát késve továbbította az ügyészségre, végül államigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatához a bíróságra bekért iratok közül kiemelte a kihallgatásáról felvett jegyzőkönyvet. A panaszokat kivizsgáltam. Megállapításaimról az OBH 3447/1999. számú, 2000. április 10-én kelt jelentésben tájékoztattam a panaszost. 
	A panaszos a szóban forgó jelentésre reagálva további sérelméről tájékoztatott. Azt kifogásolta, hogy a már hivatkozott Budaörsi Rendőrkapitányság által folytatott nyomozás irataiban fellelhető tanúkihallgatási jegyzőkönyvhöz általa csatolt, 5 oldal terjedelmű beadványát nem továbbította a rendőri szerv a bíróságnak. 
	A panaszos újabb beadványa alapján felmerült a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog sérelmének gyanúja. Ezért kiegészítő vizsgálatot rendeltem el. Annak során vizsgálatra kértem a pest megyei rendőrfőkapitányt és beszereztem a vonatkozó nyomozati iratokat.

Érintett alkotmányos jog
•	A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § /1/ bek.).

A vizsgálat megállapításai
	A Pest Megyei Rendőr-főkapitányság vezetője arról tájékoztatott, hogy a panaszos azért tett büntető feljelentést a Budaörsi Rendőrkapitányságon, mert sérelmezte, hogy 1996. március 4-én, az esti órákban a Budapest 16. számú Vámhivatal, valamint a Budakörnyéki Vámhivatal munkatársai és a Vámhivatal kommandós egysége megjelentek a lakásán, majd - anélkül, hogy határozatot mutattak volna be, vagy érkezésük jogszerűségét egyéb módon igazolták volna - házkutatást tartottak. A házkutatás során - a feljelentés szerint - a vámhivatal dolgozói a lakáshoz tartozó és a feljelentett tulajdonát képező értéktárgyakat megrongálták, más tárgyakat eltulajdonítottak. Az ügyben a Budaörsi Rendőrkapitányság hivatali visszaélés bűntette miatt folytatta a nyomozást 1403/1996. bü. szám alatt. A nyomozást - bizonyíték hiányában - a nyomozó hatóság 1996. szeptember 3-án megszüntette. E határozat ellen a panaszos jogorvoslattal élt, amit a Budakörnyéki Ügyészség, a B. 1692/1996. számú határozatával elutasított.
	Megállapította a főkapitány azt is, hogy a Budakörnyéki Ügyészség panaszt elutasító határozatának kézhezvételét követően a panaszos több hatóságot megkeresett a vele történtek miatt. Megkereséseiben nemcsak a Budaörsi Rendőrkapitányságon folyamatban volt nyomozás megszüntetését kifogásolta, hanem az általa kezdeményezett egyéb hatósági vizsgálatok eredményeit és döntéseit is. Panaszait, felülvizsgálati kérelmeit az arra jogosult szervek (Dunakeszi Városi Ügyészség, Pest Megyei Főügyészség, Legfőbb Ügyészség) minden esetben elutasították.
	A főkapitányi tájékoztató tartalmazta azt is, hogy a panaszos hivatalunkhoz benyújtott beadványában hivatkozott 5 oldal terjedelmű irat valóban nincs a tanúkihallgatási jegyzőkönyvhöz csatolva. A panaszos által hiányolt iratokat azonban nem lehetett azonosítani. Ennek okát a főkapitány részben abban látta, hogy a panaszos beadványában nem jelölte meg az általa hiányolt iratok tartalmát és nem mellékelt beadványához olyan igazolást sem, ami tanúsította volna, hogy a nyomozó hatóságnak átadott volna a tanújegyzőkönyvhöz mellékelendő iratot. Másrészt azért sem látott lehetőséget a panaszos által kifogásoltak valóság tartamának kétséget kizáró megállapítására, mert a Budaörsi Rendőrkapitányság 1403/1996. bü. számú ügy előadója időközben megszüntette a rendőrséggel fennálló munkaviszonyát, vagyis őt sem nyilatkoztathatták a panaszos szóban forgó sérelmével kapcsolatban.
	A főkapitány tájékoztatását elfogadtam. Az ügyben - annak ellenére, hogy a főkapitány elismerte, hogy a panaszos tanúkihallgatási jegyzőkönyvének nincs olyan melléklete, melyet a panaszos mint tanú nyújtott volna be - nem állapítottam meg, hogy a Budaörsi Rendőrkapitány megsértette a panaszos tisztességes eljáráshoz való jogát. Mellőztem a jogbiztonság követelménye sérelmének megállapításait is. Döntésemet arra alapoztam, hogy utólag - az időmúlásra is tekintettel - kétséget kizáróan nem lehetett bizonyítani a panaszos azon állítását, hogy a közigazgatási határozat felülvizsgálatát végző bíróság megkeresésére a Budaörsi Rendőrkapitányság nem továbbította, illetve kiemelte azt az 5 oldal terjedelmű panaszosi (feljelentői) beadványt, amit a panaszos a tanúvallomásáról készült jegyzőkönyvhöz csatolt. Az országgyűlési biztosnak egyébként sincs módja, sem lehetősége, hogy a panaszos által sérelmezettek helytállósága alátámasztására bizonyítékokat szerezzen be.
	Döntésem meghozatalakor figyelemmel voltam a beszerzett iratok tartalmára is. Az iratokból megállapítottam ugyanis, hogy a Pest Megyei Főügyészségen - és nem a budaörsi kapitányságon - egy, az Nf. 1235/1997. iktatószámon kezelik, illetve tartják nyilván a panaszost érintő - akár általa kezdeményezett, akár hivatalból ellene indult - valamennyi (vámhivatali eljárás során keletkezett, Budaörsi Rendőrkapitányságon, Pest Megyei Ügyészségi Nyomozó Hivatalban, Debreceni Rendőrkapitányságon folyamatban volt) eljárás iratait. A hivatkozott főügyészségi nyomozati iratokban pedig több helyen található, sokszor több oldalas, a panaszos által szerkesztett beadvány, de - utalva a főkapitány által is megjelölt azon körülményre, hogy a panaszos nem jelölte meg az általa hiányolt iratok tartalmát, továbbá arra, hogy az országgyűlési biztos a panaszos által állítottak bizonyítására nem rendelkezik hatáskörrel - azok azonosítására nem volt lehetőség. Ezekre figyelemmel nem zárható ki, hogy a nyomozati iratok tartalmazzák, de nem a panaszos által megjelölt tanúkihallgatási jegyzőkönyv mellékleteként azt az 5 oldalas beadványt, amelyet a panasz érint.
	A panaszos teljes tájékoztatása érdekében utalok arra is, hogy a közigazgatási határozat felülvizsgálatát végző bíróság eljárását, illetve az általa bekért - a panaszos szerint nem teljes terjedelmű - nyomozati iratok bizonyítási eljárásban való felhasználását, továbbá azt, hogy az iratokat a bíróság milyen körben használta fel bizonyítékként, nem vizsgáltam tekintettel arra, hogy az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (továbbiakban: Obtv.) 29. §. (1) bekezdés f) pontja szerint nem tartozik az országgyűlési biztos hatáskörébe a bíróságok tevékenységének vizsgálata, illetve ilyen vizsgálat kezdeményezése.
	Végül szükségesnek tartom kiemelni, hogy megállapításaim nem érintik a panaszos korábbi beadványában sérelmezettek kivizsgálásáról készült OBH 3447/1999. számú jelentésemben foglaltakat.
	Az ügyben tehát nem állapítottam meg az Obtv-ben megjelölt és az országgyűlési biztos fellépését igénylő alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot, ajánlást nem teszek. Természetesen az általam megállapítottak nem zárják ki, hogy jogosnak vélt vagyoni vagy nem vagyoni kárigényét a panaszos - ha még nem tette meg - bíróság előtt érvényesítse, amennyiben megítélése szerint az ügyben eljáró hatóságok mulasztásából eredően kárt szenvedett.

Budapest, 2001. május 15.

Gönczöl Katalin