OBH 2416/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Nagy Tiborné

A vizsgálat megindítása:
	A panaszos azért fordult az országgyűlési biztoshoz, mert a Dunaszekcső külterületén lévő ingatlanára kapott építési engedélyt az építési hatóság visszavonta, és a visszavonást a II. fokú hatóság helybenhagyta. Az intézkedés alapjául a természetvédelmi szakhatóság elutasító véleménye szolgált.
A panaszos vitatta ügyében a szakhatóság hatáskörét és úgy vélte, hogy jogaiban korlátozzák.
	A vizsgálat az Alkotmány 13. § (1) bekezdésében biztosított, a tulajdonhoz, és a 2. §-ban deklarált, a jogállamiság részét képező jogbiztonsághoz való jog megsértésének gyanúja miatt indult.
A vizsgálatban a Környezetvédelmi Minisztérium Természetvédelmi Hivatalát (KöM) kerestem meg.

Alkalmazott jogszabályok:

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.)
1996. évi LIII. törvény a természet védelméről (Tvt.)
1997. évi LXXVIII. törvény az épített környezet alakításáról és védelméről (Étv.)
166/1999. (XI.19.) Korm. rendelet a tájvédelmi szakhatósági hatáskörbe tartozó
engedélyezési eljárásokról
253/1997. (XII.20.) Korm. rend. az országos településrendezési és építési
követelményekről(OTÉK)
46/1997. (XII.29.) KTM rendelet az egyes építményekkel, építési munkákkal és építési
tevékenységekkel kapcsolatos építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokról
7/1996. (IV.17.) KTM rendelet a Duna-Dráva Nemzeti Park létesítéséről
27/1998. (VII.10.) KTM rendelet a Dunaszekcsői Löszfal Természetvédelmi Terület 
létesítéséről
41/1997. (V.28.) FM rendelet az Állat-egészségügyi Szabályzat kiadásáról
2/1987. Tr. sz. rendelettel elfogadott dunaszekcsői rendezési terv (RRT)

A megállapított tényállás:
	A panaszos ingatlana Dunaszekcső község külterületén fekszik. A településen építési hatósági hatáskörrel és illetékességgel a mohácsi jegyző rendelkezik. A jegyző a panaszos kérelmére 1999. szeptember 20-án kelt határozatával ideiglenes jellegű, kislétszámú sertés-, nyúl- és baromfiólból álló gazdasági épületre adott engedélyt.
	A szomszédok fellebbezése nyomán az építési hatóság észlelte, hogy a szóban forgó terület közvetlenül határos az országosan védett Dunaszekcsői Löszfal Természetvédelmi Területtel, és ezért természetvédelmi szakhatósági állásfoglalást kellett volna kérnie az engedély kiadása előtt. Így törvénysértő határozatát visszavonta, majd megkérte a Duna-Dráva Nemzeti Park Igazgatóság mint I. fokú természetvédelmi szakhatóság állásfoglalását. Az Igazgatóság a szakhatósági hozzájárulást nem adta meg, mivel "megállapítottuk, hogy a tervdokumentáció vonatkozó szakmai tartalma a következőkben részletezett és vonatkozó építészeti "kifejezés, jelleg, megoldás mód" következésképpen "participatív" tájvédelmi, tájhasználati, látványi tájgondozás követelményeknek - a közölt általános táj- és természetvédelmi követelményekről (is) szóló jogszabályi előírásokat is figyelembe véve - nem felel meg. Előzőeknek megfelelően tehát: a megtervezett, fent megnevezett épület - homlokzati megjelenést adó - anyagai (pld. igénytelen, jellegtelen hullámpala héjazat, zavaró, mereven a funkciót szem előtt tartó, (itt) ideiglenességet jelentő drótfonat), építészet alaktani "elintézése", a legalapvetőbb építészet esztétikai, és táji környezethez való applikálási elveket nélkülözi. Előzőeket "összegezve", az épület, megépítése esetén bántó, idegen művi elemként, károsan befolyásolná a tervezési terület illetve lokális (és akár tágabb) környezetének vizuális élmény jellemzőit, egyáltalán az itteni védett természeti tér általános szépészeti rendjét, képi benyomásait. ... A funkcióból adódó terület használat (igénybevétel; trágya keletkezés, elhelyezés, elszállítás körülményei; terület szennyezés) szintén sérti az általános, vonatkozó természetvédelmi elveket."
A hozzájárulás hiányában a mohácsi jegyző a kérelmet elutasította, az állattartó épületek megépítésére engedélyt nem adott. A panaszos ezt a határozatot megfellebbezte, a Baranya Megyei Közigazgatási Hivatal a Környezet- és Természetvédelmi Főfelügyelőség mint II. fokú természetvédelmi szakhatóság állásfoglalása alapján az elutasítást helybenhagyta, az engedélyt nem adta meg.

A vizsgálat megállapításai:
	Az ügyben hozott legelső határozat, amelyben a mohácsi jegyző engedélyt adott az állattartó épületre, törvénysértő volt. Az Étv. és végrehajtási rendeletei szerint az engedélyezésben a természetvédelmi szakhatóság hozzájárulását kellett volna kérni. Annak hiányában engedély nem adható.
Az építési hatóság nem kellően tisztázta a tényállást, ezt észlelve az Áe. 61. § (1) bekezdése szerint járt el: "Ha a közigazgatási szerv megállapítja, hogy a felettes szerv vagy a bíróság által még el nem bírált határozata jogszabályt sért, a határozatot módosítja vagy visszavonja." A határozat visszavonása jogszerű volt. (Jóhiszeműen szerzett jogok még nem keletkeztek, mivel az engedély nem vált jogerőssé a visszavonását megelőzően.)
	Az új eljárásban a jegyző megkereste a természetvédelmi szakhatóságot, és az a fent ismertetett módon nem járult hozzá az építmény elhelyezéséhez. Szakmai véleményét a Főfelügyelőség is osztotta, így a építési hatóság mind első-, mind másodfokon csak elutasító határozatot hozhatott. A szakhatóságok döntését az eljáró közigazgatási szerv (itt építési hatóság) nem változtathatja meg, nem bírálhatja felül.
	A tényállás időben nem tisztázott eleme, és mindvégig a panaszos és a hatóság közötti nézeteltérés fő oka, hogy vajon rendelkezett-e a kérdéses területen a természetvédelmi hatóság építési ügyben  szakhatósági hatáskörrel.
	A Ttv. 39. § (1) bekezdése szerint: "Védett természeti területre közvetlen kihatással lévő vagy azt közvetlenül érintő más hatósági eljárás során a természetvédelmi hatóság szakhatóságként működik közre, így különösen:
b) telekalakítás, területfelhasználás, építés, létesítés és használatbavétel;"
A védett terület itt a Dunaszekcső Természetvédelmi Terület, amelybe mintegy beleékelődik a panaszos területe. Azt, hogy a tervezett építmény érinti-e a védendő értéket, nem kizárólag a hatóságok döntéséből kényszerültem megítélni, hiszen az építmény tervezője - amikor az építmény és így a probléma jelentéktelenségével érvel - közli a Közigazgatási Hivatallal:
"... egy 5 m feletti partfal alá épített kistömegű, könnyűszerkezetes ideiglenes építmény...".
A partfal a dunaszekcsői löszfal, és a panaszos 3555/3 hrsz-ú területe  - a 2-5-329/1999. számú hivatalos helyszínrajz szerint - határos a 3555/6 hrsz-ú területtel, amit a területet védetté nyilvánító miniszteri rendelet tételesen felsorol.
Az érintettség mértéke nem játszik szerepet abban, hogy a szakhatóság állásfoglalását be kell-e szerezni. Ez a szempont kizárólag a szakhatóság mérlegelésében játszik szerepet. E mérlegelésre a konkrét esetben az Étv., a Ttv. és végrehajtási rendeleteik a természetvédelmi hatóságot feljogosították.
	A természetvédelmi szakhatóság saját - jogszabályokon alapuló - mérlegelése, hogy a tervezett épület megjelenését tájba illőnek tartja-e, vagy "igénytelen, jellegtelen hullámpala héjazat, zavaró ... drótfonat ...., a legalapvetőbb építészeti, és táji környezetbe való applikálási elveket nélkülöző"-nek, valamint hogy "A funkcióból adódó terület használat (igénybevétel; trágya keletkezés, elhelyezés, elszállítás körülményei; terület szennyezés) szintén sérti az általános, vonatkozó természetvédelmi elveket." A mérlegelés szabadságának a fent felsorolt jogszabályok szabnak határt, valamint az a kötelezettség, hogy a határozat indoklásából a konkrét ügyben mérlegelt tényeknek ki kell tűnniük, nem elegendő általános szempontokra hivatkozni.
	A panaszos esetében a természetvédelmi hatóság előbb idézett, és az elutasító határozatokba befoglalt állásfoglalása rögzítette, hogy az országos jelentőségű védett természeti terület szomszédságában az állattartást ilyen nagyságrendben és módon a tervezett igénytelen megjelenésű építményben nem tartja kívánatosnak, ezért ahhoz nem járul hozzá. (Azt, hogy a környezetbe illeszkedés szempontjából a szakhatóság milyen megjelenést, anyaghasználatot stb. tart megfelelőnek, a tervező jogosult előzetes konzultáció keretében vele egyeztetni, akár több változatban vázlatszinten bemutatni az elképzeléseit.)
	A panaszos jogaival kapcsolatos, az építési hatóságok és a természetvédelmi szakhatóság eljárásából eredő visszásságot nem állapítottam meg.
	Felhívom azonban a Duna-Dráva Nemzeti Park Igazgatóság vezetőjének figyelmét arra, hogy állásfoglalásaiban fokozottan törekedjék a közérthetőségre. (A nyúl-disznó-csirke tartás kérdésében nem feltétlenül eligazító erejű az ügyfelek számára a "participatív", "tájgondozás", "applikálási elv", "lokális környezet vizuális élménye" kifejezések használata.) Amennyiben hivatala az építtetővel, tervezővel egyeztetést folytat, arról jegyzőkönyvet vegyenek fel.
	Felhívom a mohácsi jegyző figyelmét, hogy az első, visszavont határozatával lezárt eljárásában nem tisztázta kellőképpen az állattartás nagyságrendjét és azt, hogy annak a tervezett építmények megfelelnek-e. Amennyiben új tervek alapján új eljárás kezdődne az ügyben, a tényállás tisztázása ebben a kérdésben is elengedhetetlen. (Ha ez a határozat jogerőssé vált volna, kezdeményezéssel élnék a mulasztás miatt.)
	Javaslom, hogy a panaszos a tervezővel együtt keresse fel a szakhatóságot, és jegyzőkönyvben rögzített módon tisztázzák az építmény tervezett rendeltetését és megjelenését. Csak ezt követően célszerű az új tervekre engedélyt kérnie.

Budapest, 2002. április 2.

Lenkovics Barnabás