OBH 2259/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Garamvári Miklós

A vizsgálat megindítása
	A panaszos Hivatalomhoz intézett beadványában egyrészt azt sérelmezte, hogy gyermekét az óvodában a gondozók fizikailag bántalmazták, másrészt, hogy panasza alapján a fenntartó önkormányzat a szükséges intézkedések megtételét elmulasztotta.
Az ügyben 2001. január 09-én vizsgálatot indítottam.
	A vizsgálat megindítását megelőzően az Országgyűlési Biztos Hivatalának vezetője levélben kereste meg az ügyben érintett Budapest IV. kerületi Önkormányzat Polgármesteri Hivatalának jegyzőjét, valamint a Budapest Főváros Közigazgatási Hivatalának vezetőjét, és az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 18. § (2) bekezdése alapján felkérte, hogy a jelzett üggyel kapcsolatban folytatott eljárásuk dokumentumait - illetve azok másolati példányait - betekintés céljából, Hivatalomhoz soron kívül küldjék meg.

Az érintett alkotmányos jogok
•	A Magyar Köztársaság Alkotmányának (a továbbiakban: Alkotmány) 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
•	Az Alkotmány 54. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.
•	Az Alkotmány 57. § (5) bekezdése szerint a Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti.
•	Az Alkotmány 64. §-a szerint a Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van arra, hogy egyedül vagy másokkal együttesen írásban kérelmet vagy panaszt terjesszen az illetékes állami szerv elé.

A vizsgálat megállapításai
	A rendelkezésemre álló iratok alapján megállapítottam, hogy a panaszos 1999. december 22-én panasszal fordult Budapest IV. kerületi önkormányzatának polgármesteréhez. Panaszában előadta, hogy gyermekét az önkormányzat fenntartásában működő Budapest IV. Langlet Waldemar u. 4-6. sz. óvodában rendszeresen bántalmazták és gyötörték az intézmény dajkái és óvodapedagógusai. Az érintett önkormányzat alpolgármestere a beadvány alapján vizsgálatot rendelt el. A vizsgálat során az intézmény dolgozói nyilatkozatukban a felhozott szülői vádakat rágalmazásnak minősítették és visszautasították. Igazoló jelentésében ugyanígy tett az intézmény vezetője is. Ezen dokumentumok, valamint a panaszlevél birtokában az eljáró alpolgármester 2000. február 14-én kelt levelében, konkrét panaszaival kapcsolatban arról tájékoztatta a szülőt, hogy azokat nem tekinti bizonyítottnak. Közölte, hogy az ügyet azzal tekinti lezártnak, hogy felhívta az óvodavezető figyelmét arra, hogy az óvodában kialakuló kisebb-nagyobb konfliktusok megoldásában még körültekintőbben járjon el mind ő maga, mind valamennyi munkatársa.
	A szülő a vizsgálat megállapításaival nem értett egyet. Arra hivatkozott, hogy a vizsgálat során az eljáró hatóság a tényállást nem tisztázta, ezért felülvizsgálatért a Fővárosi Főpolgármesteri Hivatalhoz fordult. Beadványát Budapest Főváros Főpolgármestere - észlelve hatáskörének hiányát - 2000. február 24-én áttette az ügyben hatáskörrel szintén nem rendelkező Fővárosi Közigazgatási Hivatalhoz. A Fővárosi Közigazgatási Hivatal Hatósági és Igazgatási Főosztálya 2000. április 17-én levélben tájékoztatta a panaszost arról, hogy panaszai és sérelmei az általuk is lefolytatott vizsgálatban nem voltak bizonyíthatóak, ezért azokat nem tekintik megalapozottnak.
       
A közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény 83. §-ának (2) bekezdése értelmében a tanuló, a szülő, az óvoda, az iskola, a kollégium döntése vagy intézkedése, illetve intézkedésének elmulasztása (a továbbiakban együtt: döntés) ellen - a közléstől, ennek hiányában a tudomására jutásától számított tizenöt napon belül - a gyermek, tanuló érdekében eljárást indíthat, kivéve a magatartás, a szorgalom, valamint a tanulmányok értékelését és minősítését.
	A jelzett jogszabályhely (3) bekezdése szerint az eljárást megindító kérelem, ha a.) egyéni érdeksérelemre hivatkozással nyújtják be, felülbírálati kérelem; b.) jogszabálysértésre hivatkozással nyújtják be, törvényességi kérelem. A (4) bekezdés a.) pontja alapján a fenntartó képviselője jár el, és hoz másodfokú döntést a törvényességi kérelem tárgyában.
	A 83. § (6) bekezdése értelmében a felülbírálati kérelem és a törvényességi kérelem benyújtásával kapcsolatos határidő számítására, a mulasztásra, a kérelem elbírálásával kapcsolatos eljárásra az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló törvénynek a rendelkezéseit kell alkalmazni. A (7) bekezdés szerint pedig a tanuló, a szülő a fenntartónak a törvényességi kérelem, továbbá - a 76. § (2) bekezdésének a)-b) pontjában és a 76. § (5) bekezdésének a)-b) pontjában meghatározott fegyelmi ügyek kivételével - a felülbírálati kérelem tárgyában hozott döntésének bírósági felülvizsgálatát kérheti, a közléstől számított harminc napon belül, jogszabálysértésre és tanulói jogviszonyra vonatkozó rendelkezések megsértése miatt. Ugyanezen szakasz (8) bekezdése rögzíti, hogy a nevelési-oktatási intézmény döntése jogerős, ha a (2) bekezdésben meghatározott határidőn belül nem nyújtottak be eljárást megindító kérelmet, vagy az eljárást megindító kérelem benyújtásáról lemondtak. A másodfokú döntés a közléssel válik jogerőssé. A közlésre az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló törvény rendelkezéseit kell alkalmazni. A jogerős döntés végrehajtható, kivéve, ha bírósági felülvizsgálatát kérték. A másodfokú döntés azonnali végrehajtását rendelheti el a döntéshozó, ha azt a nevelési-oktatási intézménybe járó többi tanuló nyomós érdeke indokolja.
	Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvénynek a tényállás tisztázásával foglalkozó 26. §-ának (1) bekezdése értelmében a közigazgatási szerv köteles a határozathozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez a rendelkezésre álló adatok nem elegendőek, hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le.
	A 27. § (1) bekezdése szerint az ügyfélnek joga van ahhoz, hogy az eljárás során írásban vagy szóban nyilatkozatot tegyen, vagy a nyilatkozattételt megtagadja. Ha az ügyfél nem nyilatkozik, vagy a kért adatot nem közli, a közigazgatási szerv a rendelkezésére álló adatok alapján dönt, vagy az eljárást megszünteti. Erre az ügyfelet figyelmeztetni kell. Az idézett jogszabályhely (2) bekezdése értelmében a köztisztviselő köteles az ügyfelet meghallgatása előtt a szükséges tájékoztatással ellátni, továbbá jogaira és kötelességeire figyelmeztetni. A közigazgatási szerv az eljárás során gondoskodik arról, hogy az ügyfelet a jogszabályok ismeretének hiánya miatt ne érje hátrány.
	A vizsgálat során megállapítottam, hogy az ügyben eljárt szervek megsértették az idézett jogszabályok előírásait, és visszásságot okoztak a panaszos általam vizsgált alkotmányos jogaival összefüggésben.
	Az intézményt fenntartó Budapest IV. kerületi Önkormányzat képviselője a hozzá intézett törvényességi kérelem intézése során nem tett eleget a tényállás tisztázása törvényi követelményének. Eljárásban nem hallgatta meg sem a panaszost, sem az általa megjelölt tanúkat. Az ügyben alakszerű határozatot nem hozott, ezért a panaszos elesett a jogorvoslat lehetőségétől is. A Fővárosi Közigazgatási Hivatal nem észlelte az ügyben hatáskörének hiányát, és nem hívta fel a határozatot hozni elmulasztó közigazgatási szervet törvényi kötelezettségére.
	Tekintettel azonban arra, hogy a jogsértés az időmúlás következtében a jog eszközeivel már nem orvosolható, továbbá arra, hogy a panaszos gyermeke már nem az általa panaszolt óvodába jár, a konkrét ügyben ajánlást nem teszek. Azonban a vizsgálatom során feltárt alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságok jövőbeni elkerülése érdekében az Obtv. 17. § (1) bekezdésre hivatkozva nyomatékosan felhívom Budapest IV. kerületi Önkormányzata Jegyzőjének, valamint a Fővárosi Közigazgatási Hivatal vezetőjének a figyelmét arra, hogy fokozottan gondoskodjanak hivatalukban a jogszabályokban rögzített eljárási szabályok és a bennük testet öltő garanciák maradéktalan betartásáról.

Budapest, 2001. január 16.

Gönczöl Katalin