OBH 2148/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Szécsi Mária

Az eljárás megindítása
	A panaszos, aki a Zrínyi Miklós Nemzetvédelmi Egyetemen (ZMNE) kiegészítő képzés keretében tanul, abban kért állásfoglalást, hogy jogszerű-e utólag, a felvételit követően úgy változtatni az oklevél megszerzésének feltételein, hogy ahhoz már nem középfokú, hanem felsőfokú nyelvvizsga szükséges.
	A panasz érinti a panaszosnak a művelődéshez és a munkához való alkotmányos jogát, valamint a jogbiztonság követelményét, ezért az ügyben vizsgálatot indítottam, tájékoztatást kértem a honvédelmi minisztertől és az oktatási minisztertől.

Megállapított tényállás
	A panaszos 1998 nyarán nyert felvételt a ZMNE-re. A Felsőoktatási felvételi tájékoztató 1998. c. kiadvány szerint kiegészítő képzésre az kérheti a felvételét, akinek középfokú "C" típusú állami nyelvvizsgája van. Az 1999 novemberi összevonáskor értesült a panaszos arról, hogy a 28/1999. (II. 12.) Korm. rendelet (R.) értelmében a záróvizsgára bocsátás - így az oklevél megszerzésének - feltétele a "szakmai anyaggal bővített, felsőfokú, "C" típusú állami vagy azzal egyenértékű -" nyelvvizsga (rendelet 1. sz. melléklet 5.4.1. pont). Addig a diploma feltétele a középfokú nyelvvizsga volt. A hallgatók levélben kértek tájékoztatást az ügyben a kar dékánjától, majd a HM ügyfélszolgálattól, de vagy nem kaptak választ, vagy kaptak ugyan, de abból nem volt megállapítható, hogy az 1998-ban beiratkozott évfolyamra vonatkozik-e a rendeletben előírt nyelvi követelmény.
	A panaszos levelében megjegyezte, hogy a hallgatók közel fele középfokú nyelvvizsgával sem rendelkezik, ezért a tanulmányok hátralévő idejében a felsőfokú nyelvvizsga megszerzése szinte lehetetlen.

A vitatott jogszabályi rendelkezés a következő:
A katonai felsőoktatás alapképzési szakjainak képesítési követelményeiről szóló 28/1999. (II.12.) Korm. rendelet
4. § "(1) Ez a rendelet a kihirdetését követő 8. napon lép hatályba. Rendelkezéseit az 1999-2000. tanévben az első évfolyamokra kell alkalmazni.
(2) Az egyetemi szintű kiegészítő alapképzésben az idegen nyelvi követelményeket 2000. szeptember 1-jétől kell alkalmazni."
1. sz. melléklet. 5.4.1. A záróvizsgára bocsátás feltételei "ab) Kiegészítő alapképzésben a tantervben előírt követelmények, különösen:
•	szakmai anyaggal bővített, felsőfokú "C" típusú állami - vagy azzal egyenértékű - nyelvvizsga"

A honvédelmi miniszter álláspontja szerint az R. 4. § (2) bekezdése értelmében a szigorúbb idegennyelvi követelményeket 2000. szeptember 1. után kell alkalmazni, az tehát az 1998-ban felvett évfolyamra is vonatkozik. A ZMNE viszont a panaszok vizsgálata során - amint ezt a miniszteri levél közli - azt az értelmezést képviselte, hogy a 4. § (2) bekezdés szerinti hatálybalépés is felmenő rendszerű, így az érintett levelező alapképzésben résztvevő évfolyamra nem is vonatkozik. Ennek megalapozására az oktatási jogok biztosa VI/48-4/2000. számú és az OM Felsőoktatási Főosztály KÁ/256/2000. számú átirata szolgált. E levelek (2000. március, április) szerint "visszamenő hatálya nincs e rendelkezéseknek", azok tehát a hallgatói jogviszonyukat 1998-ban elkezdők esetén nem alkalmazhatók.
Az oktatási miniszter úr hozzám írt, 2000. július 28-i válaszában a következőket közli: "A katonai felsőoktatásban jogosan kérik a felsőfokú nyelvvizsga meglétét. A jogszabály hatálybalépésekor külön meghatározta, hogy a nyelvi rendelkezéseket mikortól kell alkalmazni, így annak ellenére, hogy a felvételi idején ez még nem volt követelmény, 2000. január 1-jétől már alkalmazni kell."
	A honvédelmi miniszter a panaszban foglaltakra álláspontját a következők szerint foglalta össze: "A 2000. szeptember 1-je után érvényes nyelvi követelmény a jogbiztonság szempontjából - értelmezésünk szerint - az 1998-ban felvett, levelező kiegészítő alapképzésben résztvevő osztályt érinti, mivel a 2001-ben államvizsgázó osztály felvételekor a jogszabály még nem volt hatályban. Részben a hallgatók, részben pedig a képviseletüket felvállaló Honvédszakszervezet kezdeményezésére a Honvédelmi Minisztérium és a Honvéd Vezérkar illetékes szakmai szervei megvizsgálták a nyelvi követelményrendszer teljesítésének lehetőségét.
Ennek során vezetői döntés született arról, hogy a HM nem kívánja a 28/1999. (II.12.) Korm. rendelet 4. § (2) bekezdésének módosítását kezdeményezni. Ennek indoka, hogy a ZMNE a többi felsőoktatási intézményhez képest a hallgatók vonatkozásában többlet kötelezettségekkel rendelkezik. A civil felsőoktatási intézmények ugyanis a hallgató sorsáért csak a képzés folyamán felelősek, ezt követően azonban a végzett hallgatók munkába állása, vagy esetleges munkanélkülisége irreleváns a számukra.
A katonai felsőoktatás célja, ezzel szemben különösen a kiegészítő alapképzés esetében a magasabb katonai beosztás ellátására való felkészítés, ahol - hazánk időközi NATO csatlakozására is figyelemmel - a szakmai ismeretek körében különös súlyt kell helyezni az együttműködési készséget biztosító nyelvismeretnek.
Mindezekre tekintettel - álláspontom szerint - a képzési követelmények szempontjából esetleg jogbiztonságot sértőnek tűnő intézkedés az érintettek szakmai előmenetelét szolgálja. A méltányosságból felvettek segítése egyéb intézkedéseket eredményezett."
	A hallgatók nyelvtanulásának segítéséről, a problémákról a miniszteri levél így tájékoztat: "Az érintett hallgatók nyelvismeretének biztosítása érdekében a honvédelmi tárca a munka melletti nyelvtanfolyamon való részvételt tudta biztosítani, ezzel azonban nem minden hallgató kívánt élni. Az érintett hallgatók hivatásos állományú, főiskolai végzettségű katonatisztek, akik a képzésben való részvételük mellett katonai alakulatoknál beosztásokat látnak el. Minden bizonnyal hatékonyabb lenne nyelvi képzésük, ha munka melletti nyelvképzés helyett intenzív nyelvtanfolyamra lennének vezényelhetők, parancsnokaik azonban a tartós helyettesítésüket - a munka melletti képzés időtartamán túl - nem tudták biztosítani."
	Végül közli a honvédelmi miniszter, támogatta és javasolta, hogy a Kormány tegye lehetővé a katonai felsőoktatás esetén is, hogy az intézményi tanács átmeneti könnyítést engedélyezzen az érintett évfolyam részére. Erről azonban az ez év júliusi kormányrendelet (97/2000. (VI.22.) Korm. rendelet) nem rendelkezett. Így jelenleg csak arra van lehetőség, hogy a hallgató záróvizsgáját a felsőoktatási törvény szerint elhalassza, ha az előírt nyelvvizsgával még nem rendelkezik.

A vizsgálat megállapításai
	A panaszos lényegében a jogszabály alkotmányosságáról kéri az országgyűlési biztos állásfoglalását, arról, hogy a már megkezdett felsőfokú tanulmányok alatt szigoríthatók-e a képesítési feltételek.
	Az országgyűlési biztos a róla szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bek. szerint olyan ügyekben járhat el, amelyekben az alkotmányos jogok sérelmét vagy annak közvetlen veszélyét a hatóság vagy közszolgáltató eljárása, intézkedése (mulasztása) idézi elő. A jogszabály nem intézkedés, annak alkotmányellenességéről nem az országgyűlési biztos, hanem az Alkotmánybíróság jogosult dönteni az 1989. évi XXXII. törvény értelmében. Erre indítványt maga a panaszos is benyújthat az Alkotmánybírósághoz, ha úgy véli, az R. 4. § (2) bekezdése vállalt kötelezettségét utólag súlyosbítva az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság elvébe, valamint a jogalkotásról szóló 1989. évi XI. törvénybe ütközik, és ezért kéri a rendelkezés megsemmisítését.
	Az ügy másik vonatkozása, hogy a jogalkalmazással kapcsolatos ellentmondó tájékoztatások bizonytalanságot okoztak. Indokolt ezért, hogy a honvédelmi és az oktatási tárca mielőbb egyeztesse álláspontját, és működjön együtt a rendezés érdekében. Ennek során az Alkotmánybíróság hasonló ügyekben kifejtett megállapításait (28/1992. (IV.30.) AB h., 57/1994. (XI.17.) AB h.) figyelembe véve kellene a magasabb katonai beosztás követelményeit érvényre juttatni.
	A miniszterek mielőbbi intézkedését azért is kérem, mert nem csak ez az egy panasz érkezett ilyen ügyben hozzám.
	A panaszos kérelme alapján - hatásköröm hiánya miatt - további intézkedést nem teszek, az eljárást lezárom azzal, hogy a jelentést az érintett minisztereknek megküldöm. 

Budapest, 2000. november 8.

Gönczöl Katalin