OBH 2144/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Kiss Anikó
Az eljárás megindulása:
A büntető ügyvéd panaszos hivatalomhoz írt beadványában két, véleménye szerint alkotmányos jogok sérelmével járó gyakorlati problémát vetett fel. Az egyik a rendőrségi fogdákban és a büntetés-végrehajtási intézetekben kialakított ügyvédi beszélők funkcionalitását érinti. Véleménye szerint az, hogy az általa ismert fogdákban, illetőleg bv-kben a beszélőben elhelyezett, a fogvatartottat a védőtől elválasztó plexilemezen nem alakítottak ki irat átadására alkalmas nyílást, akadályozza a védelem hatékony ellátását, és a védelemhez való joggal összefüggésben visszásságot okoz. A panaszos ezen kívül sérelmezte azt is, hogy a gyanúsított védelmére, annak nagykorú hozzátartozója által adott meghatalmazást a nyomozó hatóságok csak akkor fogadják el joghatályos meghatalmazásnak, ha azt a gyanúsított is aláírta.
A panasz alapján az Alkotmány 57.§ (3) bekezdésében deklarált védelemhez való joggal összefüggő visszásság gyanúja miatt vizsgálatot indítottam.
A megállapított tényállás:
A panaszos az iratok átadására szolgáló nyílás hiányát tapasztalta a Fejér Megyei Rendőr-főkapitányság, a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Rendőr-főkapitányság, a Soproni Rendőrkapitányság, a Tatabányai Rendőrkapitányság fogdájának ügyvédi beszélőjében, valamint a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Büntetés-végrehajtási Intézet, a Somogy Megyei Büntetés-végrehajtási Intézet, valamint a Sopronkőhidai Fegyház és Börtön ügyvédi beszélőjében.
A panasz alapján kért BVOP, illetőleg ORFK tájékoztatások visszaigazolták a panaszos által kifogásolt állapotokat. A Somogy Megyei Büntetés-végrehajtási Intézetben a fogvatartott és a védő egy erre a célra kialakított helyiségben találkozhat. A fogvatartott és a védője közötti beszélgetéshez technikai eszköz használatára nincs szükség. Dokumentumok átadására a helyiség előterében van lehetőség olymódon, hogy a védő az iratot átadja a szolgálatot teljesítő bv. felügyelőnek, aki azt tiltott tárgyak esetleges bejuttatásának megakadályozása céljából ellenőrzi. A Sopronkőhidai Fegyház és Börtönben az iratok átadását szintén a felügyelő végzi, itt a fogvatartott és a védő között beszélgetés telefonkészüléken keresztül folytatható. Ez a helyiség nem csak az ügyvédi beszélő szerepét tölti be, hanem más látogatókkal való kapcsolattartás biztosítására is szolgál, ezért egy tájékoztató táblára ki van írva: "a beszélgetés ellenőrizhető". A Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Büntetés-végrehajtási Intézetben a védő és a fogvatratott közötti beszélgetésre önálló helyiséget alakítottak ki, közvetlen iratátadásra itt sincs lehetőség. Az intézetet napi átlagban 10-15 védő látogatja, ezért az ügyvédi beszélőn kívül - a hosszú várakozás, sorban állás elkerülése végett - a látogatók fogadására kialakított helyiséget is igénybe vehetik a védők. Ebben a helyiségben egy hangrögzítésre nem alkalmas beltéri kamera üzemel, aminek létéről a védőket előzetesen tájékoztatják. A Soproni Rendőrkapitányság, a Fejér Megyei Rendőr-főkapitányság, a Budapesti Rendőr-főkapitányság és a Tatabányai Rendőrkapitányság fogdájának ügyvédi beszélőjében sincs lehetőség iratok közvetlen átadására. A Jász-NagykunSzolnok Megyei Rendőr-főkapitányságon és a Tiszafüredi Rendőrkapitányságon nem került sor külön ügyvédi beszélő kialakítására. Itt a védő és a fogvatartott közötti beszélgetést az ügy előadójának hivatali helyiségében vagy más éppen rendelkezésre álló üres helyiségben lehet lefolytatni.
A panaszos sérelmezte, hogy a Budapesti és a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Rendőr-főkapitányságon a terhelt nagykorú hozzátartozója által adott védői meghatalmazást csak akkor fogadják el hatályos meghatalmazásnak, vagyis a meghatalmazott csak akkor gyakorolhatja a védőt megillető büntetőeljárási jogokat, ha a meghatalmazást a terhelt is aláírta. A panaszos ezzel, az általa sérelmezett nyomozóhatósági eljárással szemben jogorvoslattal nem élt.
Érintett alkotmányos jogok és alkalmazott jogszabályok
•	Magyar Köztársaság Alkotmánya
•	57. § (3) A büntetőeljárás alá vont személyeket az eljárás minden szakaszában megilleti a védelem joga. A védő nem vonható felelősségre a védelem ellátása során kifejtett véleménye miatt.
•	A Büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény
A vizsgálat megállapításai:
Az Alkotmány 57. § (3) bekezdése deklarálja a védelemhez való jogot, kimondva, hogy "a büntetőeljárás alá vont személyeket az eljárás minden szakaszában megilleti a védelem joga". Ez a jog az eljárás alá vont személy, a terhelt saját eljárási jogosítványaiban, a védő igénybevételéhez való jogban és a védő eljárási statusában realizálódik. Ehhez kapcsolódnak a hatóságok azon kötelezettségei, melyek a védelem ellátását lehetővé teszik. Az tehát, hogy a védelem ellátása milyen módon történik, részben a hatóságok által biztosított lehetőségektől függ. A hatóságok által kialakítandó, a védő és a terhelt közötti érintkezést szolgáló körülményeket illetően azonban sem az Alkotmány, sem az alacsonyabb szintű jogszabályok konkrét rendelkezéseket nem tartalmaznak, ezért fordulhat elő az, hogy ezek a körülmények fogdánként, büntetés-végrehajtási intézetenként - az ott bevezetett gyakorlat függvényében - egymástól eltérhetnek. A Polgári és Politikai Jogok Nemzetközi Egyezségokmányának 14. cikk 3/b) pontja szerint mindenkinek teljes és egyenlő joga van ahhoz, hogy megfelelő idővel és lehetősséggel rendelkezzen védelme előkészítésére és az általa választott védővel való érintkezésre. Az Egyezségokmány szövege által használt megfelelő érintkezés lehetősége a védelem hatékony és gyors ellátását biztosító körülményeket foglalja magában, melyeknek tartalmi eleme a védővel való szabad, ellenőrzés nélküli érintkezés.
A megkeresésemre adott hatósági tájékoztatásokból az derült ki, hogy a büntetés-végrehajtási intézetekben ha van is külön erre a célra kialakított ügyvédi beszélő, iratok közvetlen átadására nincs lehetőség. A közvetlen iratátadás lehetőségének kizárása biztonsági okokra való hivatkozással történik. A büntetés-végrehajtási intézetek rendjének védelmét szolgáló biztonsági szempontok nem elhanyagolandók. Véleményem szerint azonban az iratok közvetlen átadásának lehetősége a védelem felkészülését jelentősen megkönnyítené, a védelemhez való jog jobb érvényesülését szolgálná, az iratok átadására szolgáló nyílás pedig - mint ahogy arra a Sopronkőhidai Fegyház és Börtönben van is példa - a biztonsági szempontoknak megfelelően úgy is kialakítható, hogy az a visszaélés lehetőségét minimálisra csökkentse.
Az országos rendőrfőkapitány az ügyvédi beszélőkben biztosított körülményekkel kapcsolatban tapasztalt hiányosságok megszüntetése érdekében körlevelet adott ki. Körlevelében meghatározta azokat a szempontokat, melyeknek a védelemhez való jog érvényesülése érdekében a fogdák ügyvédi beszélőinek meg kell felelniük. Ezek között szerepel a technikai eszköz használata nélküli beszélgetés és a közvetlen iratátadás lehetőségének követelménye is. Az ügyvédi beszélők körlevélben meghatározott szempontoknak megfelelő átalakítása folyamatban van, de az országos szinten még nem fejeződött be.
Az a körülmény, hogy az ügyvédi beszélőkben nincs lehetőség iratok közvetlen átadására, komplikáltabbá teszi és lassítja a védelem ellátását, egyúttal a védő és a terhelt közötti kapcsolattartás illetéktelen ellenőrzésének a lehetőségét is felveti. A védelemhez való jog maradéktalan érvényesülése érdekében kívánatos lenne, hogy valamennyi fogdában és büntetés-végrehajtási intézetben külön, a védő és a terhelt közötti kapcsolattartás céljára szolgáló helyiséget alakítsanak ki, és azokban az iratok közvetlen átadását is lehetővé tegyék. Megállapítom tehát, hogy az ügyvédi beszélőkben jelenleg fennálló körülmények nehezítik a védelem gyors és hatékony ellátását, veszélyeztetik a védelemhez való jog érvényesülését, ezért visszásságot okoznak.
Bár a panasz másik részét illetően a jogorvoslati lehetőség kimerítésének elmulasztása miatt nincs hatásköröm, az ORFK-tól kapott tájékoztatás tartalma miatt mégis szükségesnek tartom a hatóságok figyelmét néhány ellentmondásra felhívni. A büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 48. § (1) bekezdése szerint védőt elsősorban a terhelt hatalmazhat meg, de a meghatalmazásról a terhelt törvényes képviselője vagy nagykorú hozzátartozója is gondoskodhat, erről azonban a terheltet értesíteni kell. Ez a rendelkezés - figyelembe véve a védő kirendelésére vonatkozó szabályokat is - gyakorlatilag a jogalkotónak azt a szemléletét tükrözi, mely szerint a büntetőjogi felelősség megállapításáig a védelemhez való jog megelőzi a terhelt önrendelkezéshez való jogát. A jelenlegi szabályozás szerint tehát a terhelt nagykorú hozzátartozója által a védelem ellátására adott meghatalmazás a jognyilatkozat aláírásával érvényessé, a hatóságokkal való közléssel egyidejűleg pedig hatályossá válik. A hatályossághoz nincs szükség a terhelt külön hozzájáruló nyilatkozatára, joga van ugyanis a meghatalmazást bármikor, indokolás nélkül megvonni. Ennek ellenére a nagykorú hozzátartozó által adott meghatalmazás hatósági elfogadását, a meghatalmazott védővé válásának időpontját illetően az egyes rendőrkapitányságokon teljesen eltérő gyakorlat alakult ki. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa a 2674/2000 sz. jelentésében egységes országos gyakorlat kialakítása érdekében ajánlásban kérte a legfőbb ügyészt, adjon ki iránymutatást arra vonatkozóan, hogy a nagykorú hozzátartozó által adott védői meghatalmazás mikortól hatályos, vagyis a védő mikortól gyakorolhatja eljárási jogosítványait. A legfőbb ügyész Nf. 1556/2001 sz. iránymutatásában kimondta, hogy a nagykorú hozzátartozó által meghatalmazott védő a szabályszerű meghatalmazás hatósághoz történő becsatolását követően már gyakorolhatja az őt megillető jogokat. Az iránymutatás szerint sem kell tehát a más által adott meghatalmazás hatályosságához a terhelt kifejezett beleegyezése. Ezzel szemben a budapesti rendőrfőkapitány bűnügyi helyettese által kiadott 3/2001 sz. intézkedés szerint "a fogva tartott cselekvőképes gyanúsított védelmével más által meghatalmazott ügyvéd csak azután kaphatja meg a védői szerepkörnek megfelelő büntetőeljárási jogkört, ha a terhelt ebbe közvetlenül beleegyezik". Nem vitatom a rendőrség azon álláspontját, mely szerint a cselekvőképes és fogvatartott terheltek esetében, a más által meghatalmazott védő és a terhelt között esetlegesen fennálló érdekellentét miatt indokolt lehet a védői jogosítványok gyakorolhatóságát érintő ilyenfajta megkülönböztetés, de ennek kívánatos módja egy az ügyészséggel közösen kialakított, országos szinten egységes gyakorlat bevezetése lenne.
Ajánlás:
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. §-ában foglalt felhatalmazásomnál fogva a megállapított visszásság orvoslása érdekében az alábbi ajánlást teszem:
Felkérem a büntetés-végrehajtás országos parancsnokát és az országos rendőrfőkapitányt, tegyenek meg mindent annak érdekében, hogy az ügyvédi beszélőket országos szinten egységesen, iratok közvetlen átadását is lehetővé tevő módon alakítsák ki.

Budapest, 2002. április 19.

Takács Albert