OBH 2096/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Fogarassy Edit

Az eljárás megindulása:
	A Hivatalomhoz forduló panaszos beadványában sérelmezte, hogy súlyos beteg édesapját, aki görög-keleti lelkész - egy belső egyházi vita miatt - előzetesen letartóztatásba helyezték; ráadásul a tököli bv. kórházban az ágyhoz bilincselve őrizték.
Az ügyben alkotmányos állampolgári jogokkal  összefüggő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében a Pest megyei főügyésztől a panasz megalapozottságának kivizsgálását kértem. 

Érintett alkotmányos jog:
•	Kegyetlen, embertelen, megalázó bánásmód tilalma (Alkotmány 54. § (2) bekezdés)

Az ügy jogszabályi háttere:
•	Az 1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.): 
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
29. § (1) E törvény alkalmazásában hatóság:
a) az államhatalmi, államigazgatási feladatot ellátó szerv;
b) az államigazgatási jogkörben eljáró egyéb szerv;
c) a fegyveres erők;
d) a rendőrség, a rendészeti szerv;
e) a nemzetbiztonsági szolgálatok;
f) az igazságügyi szerv - kivéve a bíróságot -;
g) a helyi önkormányzat;
h) a bíróságon kívüli jogvitát kötelező érvénnyel eldöntő szerv.
•	1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról (Be.):
93. § (1) Az előzetes letartóztatás elrendeléséről a bíróság végzéssel határoz.
95. § (1) A vádirat benyújtása előtt elrendelt előzetes letartóztatás az elsőfokú bíróságnak a tárgyalás előkészítése során hozott határozatáig, de legfeljebb egy hónapig tart. Az előzetes letartóztatást a helyi bíróság egy alkalommal, legfeljebb két hónappal meghosszabbíthatja. Három hónap eltelte után az előzetes letartóztatást a megyei bíróság egyesbíróként eljárva, két alkalommal, legfeljebb az előzetes letartóztatás elrendelésétől számított egy év elteltéig meghosszabbíthatja. Ezt követően az előzetes letartóztatást a Legfelsőbb Bíróság hosszabbíthatja meg.
(2) A vádirat benyújtása után, az első fokú bíróság által elrendelt vagy fenntartott előzetes letartóztatás az elsőfokú bíróság ügydöntő határozatának kihirdetéséig, az ezután elrendelt vagy fenntartott előzetes letartóztatás az eljárás jogerős befejezéséig, de legfeljebb az elsőfokú bíróság által kiszabott szabadságvesztés tartamáig tart.
(3) Ha a vádirat benyújtása után elrendelt vagy fenntartott előzetes letartóztatás tartama
a) hat hónapot meghalad, és az elsőfokú bíróság még nem hozott ügydöntő határozatot, az elsőfokú bíróság,
b) egy évet meghalad, a Legfelsőbb Bíróság
az előzetes letartóztatás indokoltságát felülvizsgálja.
•	1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről (Rtv.): 
48. § A rendőr bilincset alkalmazhat a személyi szabadságában korlátozni kívánt vagy korlátozott személy
a) önkárosításának megakadályozására,
b) támadásának megakadályozására,
c) szökésének megakadályozására,
d) ellenszegülésének megtörésére.
•	3/1995. (III. 1.) BM rendelet a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról: 
54. § (1) Bilincs alkalmazása az Rtv. 48. §-a alapján különösen azzal szemben indokolt:
a) aki erőszakos, garázda magatartást tanúsít, és ennek abbahagyására másként nem késztethető;
b) aki az intézkedő rendőrt, annak segítőjét, illetve az intézkedésben közreműködőt megtámadja;
c) akinek az elfogására bűncselekmény elkövetésének alapos gyanúja miatt került sor;
d) akinek a jogszerű intézkedéssel szembeni ellenszegülése testi kényszerrel nem törhető meg.
(2) Az őrizetbe vett, előzetesen letartóztatott személy bilincselését az elöljáró a kísérés idejére biztonsági okból is elrendelheti.
(3) Bilincselést az erre a célra rendszeresített eszközzel kell végrehajtani. Ennek hiányában, vagy ezek meghibásodása, megrongálódása esetén más, ilyen célra megfelelő eszköz is alkalmazható, de tilos vékony fém- vagy műanyag huzalt, a jellegénél fogva sérülést okozó eszközt alkalmazni.
(4) Tilos a bilincs olyan módon való használata, amely indokolatlanul fájdalmat, sérülést okoz, vagy jellegénél fogva megalázó.
(5) A bilincselés módjai:
a) két vagy több ember kezének egymáshoz bilincselése;
b) kezek előre, illetve hátra bilincselése,
c) indokolt esetben lábak egymáshoz bilincselése,
d) indokolt esetben tárgyhoz bilincselés.
(6) A bilincselés módját az intézkedő rendőr az adott körülmények között a legcélirányosabban választja meg azzal, hogy:
a) a kezek hátra bilincselése akkor célszerű, ha a bilincs alkalmazására testi kényszer útján kerül sor, vagy alapos okkal tartani lehet rendőr elleni támadásától, illetve szökéstől;
b) láb bilincselés, illetve kéz és láb bilincselés együttes alkalmazása akkor indokolt, ha arról, akivel szemben alkalmazzák feltételezhető, hogy önmagában vagy másban kézbilincs alkalmazása esetén is kárt tud okozni, illetőleg terrorcselekmény elkövetésén tetten érték;
c) tárgyhoz bilincselésnek akkor és addig van helye, amíg más személy (erősítés) segítségül hívásával nem biztosítható az intézkedés eredményes befejezése, de tilos a tárgyhoz bilincselés alkalmazása járműben történő szállítás közben.
(7) Nem minősül embertelen, megalázó bánásmódnak a személy fekvő helyzetben történő megbilincselése, ha arra támadása vagy erőszakos magatartása miatt került sor.
•	6/1996. (VII. 12.) IM rendelet a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól: 
48. § (1) Amennyiben a bilincs kényszerítő eszközként való alkalmazásának a törvényben meghatározott feltételei nem állnak fenn, az elítélt mozgásának a korlátozása azonban a fogvatartás biztonságát sértő vagy veszélyeztető cselekmény megelőzése érdekében szükséges, korlátozó eszközként - ha az elítélt egészségi állapota azt megengedi - bilincs, vagy a végtagra helyezett, testi sérülést nem okozó más eszköz alkalmazható.
(2) A mozgás korlátozása történhet a kezek előre vagy hátra bilincselésével, két vagy több személy egymáshoz rögzítésével, bilincs és bilincsrögzítő öv együttes alkalmazásával, vezetőszárral ellátott bilincstag (vezető bilincs), valamint egyéb, a végtag rögzítésére alkalmas eszköz használatával is.
(3) Mozgást korlátozó eszköz, előállítás esetén pedig a vezető bilincs alkalmazásának az elrendelésére és megszüntetésére a parancsnok vagy a személyi állomány általa megbízott tagja jogosult.

A vizsgálat megállapításai:
	Az ügyben a Pest, illetve a Csongrád Megyei Főügyészség folytatott vizsgálatot, melynek eredményéről a legfőbb ügyésztől kaptam tájékoztatást. E szerint a panaszos édesapja ellen 1998. július 24-én indult büntetőeljárás a Csongrád Megyei Rendőr-főkapitányságon, különösen nagy kárt okozó csalás bűntette miatt. Előzetes letartóztatását először 1998. november 11-én rendelte el a bíróság, majd rossz egészségi állapotára tekintettel - december 3-án megszüntette, és egyidejűleg lakhelyelhagyási tilalmat rendelt el vele szemben. 2000. április 11-én őrizetbe vették, 12-én pedig a Szegedi Városi Bíróság ismét elrendelt az előzetes letartóztatását. A terhelt ugyanis korábban többször megszegte a lakhelyelhagyási tilalmat, és újabb bűncselekményeket követett el. A Csongrád Megyei Bíróság a kényszerintézkedés időtartamát június 28-án meghosszabbította. A rendőr-főkapitányság augusztus 4-én vádemelési javaslattal megküldte az iratokat a főügyészségnek. Az ügy jelenleg bírósági szakban van.
	Az 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztos hatásköre a hatóságok eljárásának, határozatának, illetve intézkedésének vizsgálatára terjed ki. Az Obtv. 29. § (1) bekezdése értelmében a bíróság nem tekinthető hatóságnak, ennélfogva eljárása, határozata (intézkedése), ennek elmulasztása nem vizsgálható. Az előzetes letartóztatás kérdésében a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény (Be.) 93. § (1) és 95. § alapján a bíróság határoz, ennélfogva a döntés megalapozottságát az országgyűlési biztos nem bírálhatja felül.
	2000. április 11-én, az őrizetbe vétel elrendelésekor az évek óta krónikus szívelégtelenségben szenvedő terhelt rosszul lett, ezért a Szegedi Orvostudomány Egyetem Belgyógyászati Klinikájának Kardiológiai Osztályára szállították. Rögzíthető, hogy a szegedi klinikán - a Szegedi Rendőrkapitányság Fogda- és Objektumőri Alosztály vezetője által kiadott őrutasítás alapján, valamint arra tekintettel, hogy kórterem ablakán nem volt rács - az ágyhoz bilincselve őrizték a panaszos apját. A bilincset az orvosi vizsgálatok idejére eltávolították.
A fogvatartott április 12-én a Szegedi Városi Bíróságra, majd - kivizsgálás céljából - Tökölre, a Bv. Központi Kórházba szállították. A legfőbb ügyészi vizsgálat azonban nem tárt fel arra utaló adatot, hogy a panaszos édesapját tököli gyógykezelése során az ágyhoz bilincselték volna. Június 13-án a fogvatartottat a Szegedi Fegyház és Börtönbe vitték, ahol az intézet Börtön Kórház részlegén, szakorvosi vélemény alapján kezelték. Jelenleg külkórházi gyógykezelés alatt áll.
	A Legfőbb Ügyészség megállapította, hogy a panaszos apjának ágyhoz bilincselése esetében nem a 3/1995. BM rendelet 54. § (6) bekezdés c) pontja szerinti tárgyhoz bilincselés történt, ugyanis az eljáró rendőrök a bilincset nem kényszerítő eszközként alkalmazták, hanem biztonsági okból, a gyanúsított mozgását korlátozó eszközként. Tárgyhoz bilincselésnek ugyanis csak addig van helye, amíg más személy segítségül hívásával nem biztosítható az intézkedés eredményes befejezése. Bilincs alkalmazására az Rtv. 48. §-a alapján - kényszerítő eszközként - az érintett személy szökésének, támadásának vagy önkárosításának megakadályozása, illetve ellenszegülésének megtörése céljából kerülhet sor. Ugyanakkor a 3/1995. BM rendelet értelmében az őrizetbe vett személy megbilincselését az elöljáró a kísérés idejére biztonsági okból is elrendelheti.
A legfőbb ügyész álláspontja szerint "a fenti eljárás szabályozása nem megfelelő, mert a vonatkozó hatályos jogszabályi rendelkezések nem határozzák meg a rendőrségi fogdán fogvatartottak polgári egészségügyi intézetbe való őrzésének módját, ill. nem rendezik a bilincs - mozgást korlátozó eszközkénti alkalmazását." A legfőbb ügyész ezért a fogdaszabályzat kiegészítését kezdeményezte a belügyminiszternél.
	Vizsgálatom során - a kapott tájékoztatás alapján - megállapítottam, hogy a panaszos édesapjának a kórházi ágyhoz való bilincselése visszásságot okozott a kegyetlen, embertelen bánásmód alkotmányos tilalmával összefüggésben. A fogvatartott tárgyhoz bilincselésére csak speciális esetben kerülhet sor, a fogvatartott őrzését ezért más módon kellett volna biztosítania a Szegedi Rendőrkapitányságnak.
	Mindezekre tekintette az 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 25. §-ában foglalt jogommal élve - a legfőbb ügyésszel egyetértésben - felkérem a belügyminisztert, hogy - a 6/1966. (VII. 12.) IM rendelet vonatkozó szabályaira is figyelemmel - vizsgálja felül a bilincs alkalmazására vonatkozó hatályos jogszabályi rendelkezéseket.

Budapest, 2001. május 28.

Gönczöl Katalin