J e l e n t é s  
az OBH 1857/2000. számú ügyében

								Ügyintéző: dr. Szántó Eszter
									
Az eljárás megindulása
A panaszos először 1999. decemberben fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, egy budapesti közjegyző - véleménye szerint - mulasztása miatt vizsgálat megindítását kérte. Sérelmezte a hagyatéki eljárás lassúságát, valamint emiatt azt, hogy gyermekei nem jutottak kiadott örökségük birtokába. Kérelmét 2000. január elején - egyidejű tájékoztatásával -, hatáskör hiányában az állampolgári jogok országgyűlési biztosának általános helyettese áttette a területileg illetékes kamarához, egyúttal kamara elnökét felkérte, hogy az ügyben tett intézkedésről tájékoztassa.

A megállapított tényállás
Panaszos volt felesége 1993. végén meghalt, halála előtt végrendeletet készített. (Panaszos az asszony első férje volt, házasságukból két gyermek született, miután elváltak az asszony újra férjhez ment.) 
Egy békéscsabai közjegyző 1994. márciusában ismertette az örökösökkel a végrendeletet, majd - mivel az örökhagyó budapesti lakos volt - felterjesztette az iratokat Budapestre. Panaszos szerint a hagyatéki eljárás során az első érdemi intézkedés 1996. nyarán történt, a több, mint két éves mulasztás miatt mintegy egymillió Ft. értékű ingóság eltűnt. A véleménye szerint indokolatlanul elhúzódó eljárás miatt panaszos 1999. április elején a Budapesti Közjegyzői Kamarához fordult. Beadványára 2000. áprilisáig nem kapott választ, ekkor újra az állampolgári jogok országgyűlési biztosához fordult.
A Budapesti Közjegyzői Kamara elnökének - 2000. júliusi - tájékoztatása szerint a hagyatéki ügy több szempontból problémákat hordozott magában, amelyek miatt az eljárás jelentősen elhúzódott. Ilyen volt örökhagyó budapesti ingatlanának rendezetlen jogi sorsa. Ezzel kapcsolatosan a közjegyző - sikertelenül - kérte az örökösök segítségét, majd 1996. januárjára sikerült beszerezni a már rendezett sorsú tulajdoni lapot. 
Probléma volt továbbá, hogy az örökhagyó egyik gyermeke gondnokság alá helyezésre szorult. 1997. nyarára született - nem jogerős - első fokú ítélet, amelyben a gyermek számára édesapját (a panaszost) rendelték ki gondnokul. (Tekintettel azonban arra, hogy a gondnok és a gondnokolt között érdekellentét állt fenn az adott ügyben, ügygondnok kirendelése vált szükségessé.) 
Az ezt követően kitűzött tárgyalásra csak az ügygondnok jelent meg, így csak 1998. májusában sikerült megtartani az első érdemi tárgyalást és novemberben az eljárást befejező végzést meghozni. Ebben a hagyaték egy része vonatkozásában függőben kellett tartani az eljárást, tekintettel örökhagyó második férjének tulajdoni igényeire, egyebekben a hagyatékot - először ideiglenes, majd teljes hatállyal - az örökösöknek átadták. 
A kamara elnöke tájékoztatta az örökösöket arról, hogy a kiadatlan ingóságok vonatkozásában közjegyzőnek nincs hatásköre, ezek kiadása iránt bírósághoz kell fordulniuk.
Összességében a kamara elnöke megállapította, hogy a budapesti közjegyző nem követett el mulasztást.

Az ügy jogszabályi háttere
1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
3. § (2) Törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet a közigazgatási szerven kívül államigazgatási ügy intézésére más szervet is feljogosíthat, amely az ügyben e törvény szerint jár el.
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.

1991. évi XLI. törvény a közjegyzőkről, egységes szerkezetben a végrehajtásáról szóló 13/1991. (XI. 26. ) IM rendelettel
38. § A területi közjegyzői kamara köztestület, amelyet az ugyanazon területi kamara illetékességi területére kinevezett közjegyzők, illetve a kamarai névjegyzékbe bejegyzett közjegyzőhelyettesek és -jelöltek alkotnak.
39. § A Magyar Köztársaság területén 5 területi kamara működik:
a) a Budapesti Közjegyzői Kamara: a Fővárosi, a Komárom-Esztergom, a Nógrád és a Pest Megyei Bíróság,
49. § A területi elnökség ellátja a következő feladatokat is:
c) intézi a panaszügyeket,

Érintett alkotmányos jogok
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
57. § (1) A Magyar Köztársaságban a bíróság előtt mindenki egyenlő, és mindenkinek joga van ahhoz, hogy az ellene emelt bármely vádat, vagy valamely perben a jogait és kötelességeit a törvény által felállított független és pártatlan bíróság igazságos és nyilvános tárgyaláson bírálja el.
(2) A Magyar Köztársaságban senki sem tekinthető bűnösnek mindaddig, amíg büntetőjogi felelősségét a bíróság jogerős határozata nem állapította meg.
(3) A büntetőeljárás alá vont személyeket az eljárás minden szakaszában megilleti a védelem joga. A védő nem vonható felelősségre a védelem ellátása során kifejtett véleménye miatt.
(4) Senkit nem lehet bűnösnek nyilvánítani és büntetéssel sújtani olyan cselekmény miatt, amely az elkövetés idején a magyar jog szerint nem volt bűncselekmény.
(5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelenlévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.
64. § A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van arra, hogy egyedül vagy másokkal együttesen írásban kérelmet vagy panaszt terjesszen az illetékes állami szerv elé.

A vizsgálat megállapításai
Vizsgálatom során megállapítottam, hogy panaszos 1999. április 8-án nyújtott be panaszt a Budapesti Közjegyző Kamarához közjegyző eljárásának elhúzódása miatt. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének hatáskör hiányában az ügyet áttevő, valamint tájékoztatást kérő irata 2000. január 6-án kelt. A Kamara a panasszal kapcsolatos eljárásának eredményéről mind a panaszost, mind az állampolgári jogok országgyűlési biztosát 2000. július 4-én kelt levelében tájékoztatta. Panaszos tehát 15 hónappal panasza beadása után kapott választ.
Ezt követően ismételten megkerestem a kamara elnökét és tájékoztatást kértem a kamara Szervezeti és Működési Szabályzat alapján a panaszügyek intézéséről, különös tekintettel az elintézés határidejére. A kamara elnöke válaszában feltett kérdésemre nem válaszolt, hanem a korábban megküldött leveléből küldött ismételten egy példányt.

Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény (a továbbiakban: Áe.) 3 §-ának (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet a közigazgatási szerven kívül államigazgatási ügy intézésére más szervet is feljogosíthat, amely az ügyben e törvény szerint jár el. Ilyenek mindenek előtt a köztestületek, elsősorban a kamarák.
Az Alkotmánybíróság 72/1995 (XII. 15.) határozatában kimondja, hogy az "Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogállam fogalmának egyik feltétlen ismérve a jogbiztonság. A jogbiztonságnak viszont elengedhetetlen követelménye, hogy a jogalkalmazói magatartás előre kiszámítható legyen. Az ügyfél közigazgatási határozathozatalra vonatkozó joga nem tehető függővé attól, hogy a közigazgatási szerv milyen időpontban hajlandó dönteni a hatáskörébe utalt ügyben. A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja, azaz illetékességi területén a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon. A közigazgatási eljárás nem nélkülözheti a kötelező ügyintézési határidőket."
(A jogalkotó többféle módon is orvosolhatja a jogalkalmazási mulasztást. Erre nézve a demokratikus jogállamokban számos eljárásjogi megoldás alakult ki. Egyes jogrendszerekben a közigazgatás meghatározott idejű hallgatása elutasító döntésnek minősül, mely ellen természetszerűleg fellebbezésnek van helye. Más jogrendszerekben, ha az illetékes közigazgatási szerv határidőn belül nem ad ki határozatot, elveszíti döntési jogosultságát, s az a felettes szervére háramlik át. Van olyan jogrendszer is, ahol bíróság útján lehet kikényszeríteni a közigazgatási döntéshozatalt.)

A Budapesti Közjegyzői Kamara azzal az eljárásával, hogy 15 hónapon át nem válaszolt panaszos beadványára, megsértette panaszosnak az Alkotmányban biztosított panaszhoz, és a tisztességes eljáráshoz való jogát, valamint a jogállamiság és az ebből fakadó jogbiztonság követelményét és ezzel alkotmányos visszásságot okozott.

Kezdeményezés

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 21. §-ának (1) bekezdése alapján felkérem a Budapesti Közjegyzői Kamara elnökét, hogy a panaszügyek elintézésekor minden esetben legyen tekintettel az Áe. ügyintézési határidőket megállapító szabályára.

Kérem a Kamara elnökét, hogy a kezdeményezésemben foglalt álláspontjáról az Obtv. 21. §-ának (2) bekezdése alapján 30 napon belül szíveskedjék tájékoztatni.

Budapest, 2001. augusztus

Lenkovics Barnabás