OBH 1820/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin

Az eljárás megindulása:
	A Miskolcon élő panaszos gyógyszerfelírással kapcsolatos problémája megoldásához kért segítséget. A panaszos a kardiológiai szakrendelés gondozottja. Salycil érzékenysége miatt Ticlid nevű gyógyszer szedésére állította át a szakorvos. Ez a gyógyszer 90 százalékos ártámogatással csak a szakorvos esetenkénti rendelése (vénykiadása) mellett vehető igénybe. A kardiológus szakorvos azonban az esetenkénti gyógyszer felírást megtagadta, mert ő "végleges" jelzéssel ellátott javaslatot küldött a háziorvosnak. A háziorvos azonban nem szakorvos, csak általános jelzéssel írhatja fel a panaszos számára szükséges gyógyszert, így évente közel húszezer forintos többletkiadása van. A panaszos korábban az Egészségügyi Minisztériumhoz fordult segítségért, de az onnan kapott válaszok nem oldották meg problémáját.
	A panaszos szerint az eset nem egyedi és súlyosabb formában is jelentkezik, amikor a mozgásképtelen, rossz egészségi állapotú betegek utazásra kényszerülnek és az ilyen esetben felmerült utazási költség is az egészségbiztosítót terheli.

Érintet alkotmányos jogok:
A legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog [Alkotmány 70/D. §]

Alkalmazott jogszabályok:
- 2/1995. (II.8.) NM rendelet a társadalombiztosítási támogatással rendelkező gyógyszerekről és ezeknek a társadalombiztosítási támogatás alapjául elfogadott árához nyújtott társadalombiztosítási támogatásról
- 3/1995. (II.8.) NM rendelet a gyógyszerek kiadásáról

Megállapított tényállás:
	Az Egészségügyi Miniszter felkérésemre lefolytatott vizsgálata eredményeként a következők állapíthatók meg.
	A Ticlid 250 mg filmtablettát - a jelenleg hatályos, többször módosított - a társadalombiztosítási támogatással rendelhető gyógyszerekről és ezeknek a társadalombiztosítási támogatás alapjául elfogadott árához nyújtott társadalombiztosítási támogatásáról szóló 2/1995. (II.8.) NM rendelet 3. számú mellékletének 9/d. pontja értelmében a meghatározott indikációban valóban a neurológus vagy belgyógyász szakorvos rendelheti - ASA allergia, valamint ASA rezisztencia esetén - a támogatás alapjául elfogadott ár 90 százalékos támogatásával. Ennek alapján tehát a szakorvos a gyógyszer felírását nem tagadhatja meg.
	Bizonyos betegségekhez szükséges gyógyszerek kiemelt támogatásának felírási megszorítását - nevezetesen bizonyos szakvizsgához kötöttségét - elsősorban nem gazdasági okok indokolják, hanem lényeges szakmai szempontok. Ennek a betegségnek a felismerése, gondozása, ellenőrzése speciális szakértelmet követel. Ezért a betegnek esetenként valóban meg kell jelennie a szakorvosoknál. Időközönként a szükséges kontroll vizsgálatra való megjelenése is kötelező. Ez szintén a beteg érdekeit szolgálja. 
A gyógyszerlistáknak az időnkénti felülvizsgálata természetesen elengedhetetlen és ez  a szakmai fórumok (szakmai kollégiumok) feladata.
	A gyógyszerek rendeléséről és kiadásáról szóló 3/1995. (II.8.) NM rendelet 7. § (2) bekezdése alapján az orvos indokolt esetben 30 napot meghaladó, de maximálisan egy évi időtartamra elegendő gyógyszermennyiséget is rendelhet. Amennyiben tehát nem szükséges a beteg rendszeres szakorvosi vizsgálata, akkor a szakorvos - a nyilvántartásában és a vényen a rendeletben előírt dokumentált módon - élhet ezzel a lehetőséggel. A betegek gyakori utaztatása ezekben az esetekben elkerülhető.
	A vizsgálat eredményeként megállapítottam, hogy az Alkotmány 70/D. §-ában deklarált legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való joggal összefüggésben visszásságot okozott az, hogy a kardiológus szakorvos a Ticlid 250 mg filmtabletta felírását megtagadta azzal az indokkal, hogy ő "végleges" jelzéssel ellátott javaslatot küldött a háziorvosnak, ugyanis a hatályos jogszabály alapján a nem szakorvos háziorvos nem írhatja fel az említett gyógyszert a betegnek.
Ajánlásra azonban azért nincs szükség, mert a panasz időközben megoldódott, mivel az Egészségügyi Miniszter a beteget a Borsod-Abaúj-Zemplén megyei kardiológiai szakfőorvoshoz irányította. A megyei kardiológiai szakfőorvos véleménye szerint azonban nem bizonyított a panaszos szalicil érzékenysége (így nem jogosult a Ticlid nevű gyógyszer 90 százalékos támogatással történő igénybevételére), azonban felajánlotta az osztályán történő gondozás lehetőségét. Bár a panaszos a fenti lehetőséget nem fogadta el, írásban közölte, hogy ügyét lezártnak tekinti.
	A vizsgálat eredményeként megállapítottam, hogy a panaszos ellentmondásos helyzetbe került, mert műtétét követően Ticlid nevű gyógyszer szedését javasolta a kardiológiai szakrendelés főorvosa, de a megyei kardiológiai szakfőorvos szerint a 90 százalékos társadalombiztosítási támogatás indoka, nevezetesen a szalicil érzékenység nem bizonyított, azonban a kérdés eldöntése orvos szakmai kérdés. 
Megállapítottam továbbá, hogy a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való alkotmányos jog sérelmének gyanúja elhárult azzal, hogy a megyei kardiológus főorvos orvos- szakmailag megvizsgálta a panaszt, illetőleg lehetőséget biztosított a beteg osztályán történő gondozására.
	A fentiekre tekintettel a vizsgálatot lezártnak tekintem.

Budapest, 2000. október 25.

Gönczöl Katalin