OBH 1803/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Fogarassy Edit

Az eljárás megindulása:
	A Budapesti Fegyház és Börtönben szabadságvesztés büntetését töltő panaszos beadványában sérelmezte, hogy az intézet személyi állománya részéről folyamatosan atrocitások érték. Állítása szerint mikor ezeket az eseteket jelentette az osztályvezető tisztnek, azt a választ kapta, hogy tegyen nyugodtan feljelentést, úgysem tudja bizonyítani, csak magának árt vele. 
Egy zárkaellenőrzés során - miután zárkatársait kiküldték - a körlet-főfelügyelő ismételten bántalmazta, több alkalommal belerúgott. Kifogásolta továbbá, hogy ezt követően az orvos rajta és hét zárkatársán - a beleegyezésük nélkül - anális vizsgálatot végzett. Említést tett egy fekete ruhás, kutyákkal és botokkal felszerelt akciócsoportról is, amely különösen kegyetlenül bánik a fogvatartottakkal.
	Mindezek alapján - állampolgári jogokkal összefüggő visszásság gyanújára tekintettel - vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokától az ügy kivizsgálását és a vonatkozó iratok megküldését, a Legfőbb Ügyésztől pedig a vizsgálat figyelemmel kísérését ill. - bűncselekmény alapos gyanúja esetén - a szükséges intézkedések megtételét kértem.

Érintett alkotmányos jogok:

Jogállamiság, jogbiztonság elve (Alkotmány 2. § /1/ bek.);
Kegyetlen, embertelen, megalázó bánásmód tilalma (Alkotmány 54. § /2/ bek.)

Alkalmazott jogszabályok:

1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről:
226. § Az a hivatalos személy, aki eljárása során mást tettleg bántalmaz, vétséget követ el, és két évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

1995. évi CVII. törvény a büntetés-végrehajtási szervezetről:
11. § (1) A személyi állomány tagja a bv. szervezet feladatkörében, szolgálati beosztásának (munkakörének) a jogszerű ellátása során a jogszabályokban meghatározott intézkedések megtételére jogosult és köteles.
(3) Az intézkedő nem alkalmazhat kínzást, kényszervallatást, embertelen vagy megalázó bánásmódot, az erre vonatkozó utasítást köteles megtagadni. A személyi állomány tagja az ilyen magatartás tanúsítóját a cselekmény abbahagyására felszólítani, vele szemben intézkedni, vagy az intézkedésre jogosult személynek jelentést tenni köteles.

1996. évi XLIII. törvény a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról:
119. § (1) Fegyelemsértést követ el, és fegyelmi eljárás keretében felelősségre kell vonni a hivatásos állomány tagját, ha a szolgálati viszonnyal kapcsolatos kötelezettségét vétkesen megszegi.
122. § Elévülés miatt nem indítható fegyelmi eljárás, ha
a) a fegyelemsértés elkövetése óta 1 év, a szabálysértés elkövetése óta 6 hónap, vagy
b) az állományilletékes parancsnoknak a fegyelemsértésről való tudomásszerzésétől számított 3 hónap eltelt.
128. § (1) Az állományilletékes parancsnok 8 munkanapon belül elrendeli a fegyelmi eljárást, ha a tudomására jutott tények fegyelemsértés alapos gyanúját alapozzák meg.
131. § (2) A fegyelmi eljárást fel lehet függeszteni, ha
c) a cselekmény elbírálása olyan előzetes kérdéstől függ, amelynek eldöntése bíróság vagy más hatóság hatáskörébe tartozik, annak a döntéséig.
132. § (1) Ha a fegyelemsértés súlya vagy jellege miatt az eljárás alá vont személynek a szolgálati helytől való ideiglenes távoltartása szükséges, az eljárás befejezéséig, de legfeljebb 2 hónapra a szolgálati beosztásából felfüggeszthető.
(3) Ha a fegyelmi eljárást a bűntetőeljárásra tekintettel függesztették fel, a beosztásból történő felfüggesztés a bűntetőeljárás jogerős befejezéséig tarthat.

1979. évi 11. tvr. a büntetések és az intézkedések végrehajtásáról:
   33. § (4) A büntetés-végrehajtás rendjét sértő cselekmény, illetőleg bűncselekmény megelőzése és megakadályozása érdekében az elítélt megmotozható, a személyes használati tárgyai megvizsgálhatók, vele szemben törvényben meghatározott esetben és módon kényszerítő eszközök alkalmazhatók, szükség esetén biztonsági okból elkülöníthető.

6/1996. (VII. 12.) IM rendelet a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól:
45. § (1) A fogvatartás rendjét és biztonságát sértő vagy veszélyeztető cselekmények megelőzésére, illetve megszüntetésére az elítélttel szemben a következő biztonsági intézkedések alkalmazhatók:
a) biztonsági elkülönítés;
b) különleges biztonságú körletre, illetve zárkába (a továbbiakban: különleges biztonságú körlet) való helyezés;
c) a mozgást korlátozó eszközök alkalmazása;
d) a személymotozás;
e) a biztonsági ellenőrzés és a biztonsági szemle;
f) az ajtók zárva tartásának elrendelése;
g) az egyes jogok gyakorlásának a Bv. tvr.-ben meghatározott felfüggesztése.
49. § (1) Biztonsági intézkedésként az elítélt megmotozható, személyes használati tárgyai és teljes ruházata átvizsgálható. Az intézkedésnél technikai eszköz és szolgálati kutya is igénybe vehető.
(2) A személymotozást csak a személyi állománynak az elítélttel azonos nemű tagja végezheti.
(3) A személymotozás, illetve a ruházat átvizsgálása nem történhet szeméremsértő módon. A test üregeinek átvizsgálását csak orvos végezheti, a vizsgálaton az őrzést vagy felügyeletet ellátó személyen kívül más nem lehet jelen.
50. § (1) A zárkák, a lakóhelyiségek, a munkaterületek, az egészségügyi helyiségek és az elítéltek tartózkodására szolgáló egyéb helyiségek biztonsági ellenőrzését naponta kell végrehajtani, amely kiterjed a nyílászáró szerkezetek biztonságára, a falak, a mennyezet, a padozat és a rácsok épségére is. Az ellenőrzésnél elítélt nem lehet jelen.

A megállapított tényállás:
	A panaszos 1998. június 16. és 2000. július 31. között a Budapesti Fegyház és Börtönben volt elhelyezve. 2000. március 28-án reggel a körlet-főfelügyelő két biztonsági felügyelővel együtt zárkaellenőrzést hajtott végre a panaszos zárkájában, ugyanis az éjszakai felügyelő mobiltelefon használatára utaló hangokat hallott. Az ellenőrzés megkezdésekor a körlet-főfelügyelő utasította a zárkafelügyelői megbízással rendelkező panaszost, hogy tanúként maradjon bent a zárkában, míg a többi hét fogvatartottnak a folyosón kellett várakoznia. Az ellenőrzés során megtalálták a keresett mobiltelefont és egy SIM kártyát, amivel azonban a készülék nem üzemelt. Ezért ismételten elrendelték a zárka biztonsági ellenőrzését, melynek eredményeként újabb SIM kártyát találtak, ami szintén nem illett a fellelt rádiótelefonba. Ezt követően az objektum alegységvezetője elrendelte a zárka lakóinak személymotozását, mely a testüregeik vizsgálatára is kiterjedt. Az ún. rektális digitális vizsgálatot - a felügyelet jelenlétében - az intézet orvosa végezte el, a keresett kártya azonban nem került elő.
A panaszos beadványában előadta, hogy miután társai kimentek a zárkából, a körlet-főfelügyelő felszólította, hogy lépjen közelebb, majd hirtelen kirúgta a lábát, amitől a földre esett. Ezt követően a felügyelő több ízben gyomron és fejen rúgta, mire a panaszos felordított. A rúgások nem voltak túl erősek, de a jobb szeme bedagadt. Nem sokkal később kihallgatást kért, és jelentette az esetet az osztályvezető tisztnek. A kihallgatáson jelen volt a vezető nevelő is, aki úgy nyilatkozott, hogy a tiszt - a panaszos állításával ellentétben - nem  próbálta rávenni a fogvatartottat arra, hogy álljon el a feljelentéstől, és nem helyezett kilátásba semmiféle retorziót vele szemben. Az osztályvezető először felhívta a fogvatartott figyelmét a hamis vád büntetőjogi következményeire. Ezután megkérdezte, hogy kíván-e feljelentést tenni, majd utasította a nevelőt a sértett meghallgatására, továbbá a jegyzőkönyv felvételére. A tanúként kihallgatott fogvatartottak egybehangzóan elmondták, hogy a folyosón állva dübörgést és jajgatást hallottak a zárkából; mikor a panaszos kijött, fogta a jobb szemét és könnyezett.
	A feljelentés alapján lefolytatott nyomozást követően a Budapesti Katonai Ügyészség 2000. július 14-én vádat emelt a körlet-főfelügyelő és a másik két biztonsági felügyelő ellen, hivatalos eljárásban elkövetett bántalmazás vétsége miatt. Az osztályvezető tiszt büntetőjogi felelősségét is megvizsgálták, de vele szemben - bűncselekmény alapos gyanúja hiányában - megszüntették a nyomozást.

A vizsgálat megállapításai: 
	A Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoka által a megkeresésemre lefolytatott vizsgálat során megállapították, hogy a fogvatartott 2000. március 28-át megelőzően nem terjesztett elő panaszt ill. nem kérte személyes meghallgatását sem. Két alkalommal nyújtott be kérelmet - 1999-ben a munkáltatásával, 2000. júniusában az átszállításával kapcsolatban.
A rádiótelefon felkutatására irányuló biztonsági intézkedéseket - biztonsági ellenőrzés, személymotozás - az intézet biztonságának fenntartása érdekében jogszerűen rendelték el. Az intézkedések végrehajtása - az első zárkaellenőrzést kivéve - megfelelt a jogszabályi előírásoknak. Az első zárkaellenőrzéskor azonban a körlet-főfelügyelő jogellenesen utasította a panaszost, hogy maradjon bent a zárkában: a 6/1996. IM rendelet 50. § (1) bekezdése ugyanis kimondja, hogy a biztonsági ellenőrzésnél elítélt nem lehet jelen. 
	A biztonsági felügyelők tanúi voltak a hivatalos eljárásban elkövetett bántalmazásnak, de nem tettek semmit annak megakadályozása érdekében, továbbá jelentéstételi kötelezettségüket is elmulasztották, ami sérti az 1995. évi CVII. törvény 11. § (3) bekezdésében foglaltakat. A feljelentést követően az illetékesek megtették a szükséges intézkedéseket, jelenleg a Fővárosi Bíróság Katonai Tanácsán folyamatban van a büntetőeljárás a körlet-főfelügyelő, mint tettes és két társa, mint bűnsegédek ellen.
	A személymotozás részeként elvégzett orvosi vizsgálat a 6/1996. IM rendelet 49. § (3) bekezdésében előírtaknak megfelelően történt, a biztonsági intézkedések foganatosításához nincs szükség az elítéltek beleegyezésére. A vizsgálat tényét és eredményét az intézet orvosa a fogvatartottak egészségügyi anyagában rögzítette. 
A panaszos által említett fekete ruhás "akciócsoport" az intézet személyi állományába tartozó, készenléti szolgálatot ellátó, biztonsági felügyelőkből áll, akiknek a feladata a rendkívüli események megelőzése, nagyobb létszámú elítéltmozgások biztosítása ill. egyes biztonsági intézkedések végrehajtása. Engedély alapján viselnek fekete ruhát; felszerelésük speciális, de botot nem használnak. Feladatuk ellátásával összefüggésben törvénysértő bánásmód gyanúja nem merült fel.
	A Legfőbb Ügyészség - kérésemre - figyelemmel kísérte a BVOP vizsgálatát, de az országos parancsnok által tett intézkedéseket csak részben találták kielégítőnek. Indokoltnak tartották azt az intézkedést, mely alapján a panaszost - az esetleges további visszaélések megelőzése érdekében - 2000. július 31-én átszállították a Márianosztrai Fegyház és Börtönbe. Ugyanakkor az ügyészi vizsgálat során megállapították, hogy a hivatali bűncselekmény elkövetésével alaposan gyanúsítható hivatásos állományú felügyelők ellen a mai napig nem indult fegyelmi eljárás, továbbra is ugyanabban a beosztásban teljesíthetnek szolgálatot. 
Az 1996. évi XLIII. törvény 119. § (1) bekezdése értelmében felelősségre kell vonni a hivatásos állomány tagját, ha a szolgálati viszonnyal kapcsolatos kötelezettségét vétkesen megszegi. Az állományilletékes parancsnok a 128. § (1) bekezdése alapján a fegyelemsértésről való tudomásszerzésétől számított 8 munkanapon belül köteles megindítani a fegyelmi eljárást. Figyelemmel arra, hogy a fegyelmi eljárás elrendelésének elmulasztása egyrészt törvényességi szempontból elfogadhatatlan, másrészt sérti a jogellenes bánásmóddal szembeni határozott fellépés követelményét, a Legfőbb Ügyészség külön átiratban intézkedett. Kérte a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokának vizsgálatát arra vonatkozóan, hogy adott esetben miért maradt el az érintettek fegyelmi felelősségre vonása. A Legfőbb Ügyészség álláspontja szerint ugyanis a fegyelmi eljárás megindítását nem zárja ki, hogy a bv. hivatásos állományú tagjával szemben, szolgálati viszonyával összefüggő magatartása miatt, ugyanazon tényállás alapján büntetőeljárás is indult. A fegyelmi eljárás elrendelése ilyen esetekben is kötelező, majd a körülmények mérlegelése után kell eldönteni, hogy a büntetőeljárás jogerős befejezéséig szükség van-e a fegyelmi eljárás felfüggesztésére. A konkrét fegyelemsértés súlyától függően kell dönteni továbbá arról, hogy indokolt-e felfüggeszteni az eljárás alá vont személyeket a szolgálati beosztásukból. 
	Vizsgálatom során - a kapott tájékoztatás és a rendelkezésre álló iratok alapján - megállapítottam, hogy a fegyelmi eljárás megindításának elmulasztása alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott a jogállamiság és a belőle levezethető jogbiztonság követelményével összefüggésben. Adott esetben - a fegyelemsértés elévülése miatt - a bv. felügyelőkkel szemben már nem indítható meg a fegyelmi eljárás, a jogsérelem így már csak részben orvosolható. 
Ennek érdekében a Legfőbb Ügyészség megtette a szükséges intézkedéseket, kérve az Országos Parancsnokot annak kivizsgálására, hogy kik a felelősek a mulasztásért.

Ajánlás:
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 20. § (1) bekezdésében foglalt jogommal élve felkérem a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokát, hogy a jövőben gondoskodjon róla, hogy 
- a zárkák biztonsági ellenőrzése a jogszabályi előírásoknak megfelelően törtéjen;
- a fogvatartottak - a bv. intézetben tett feljelentés esetén - megfelelő, jogaikat és kötelességeiket is magában foglaló kioktatásban részesüljenek;
- a bv. intézetek parancsnokai a személyi állomány tagjai által elkövetett jogsértések esetén alkalmazzanak fegyelmi felelősségre vonást.
Kérem az Országos Parancsnokot, hogy ajánlásommal kapcsolatos álláspontjáról és a megtett intézkedésekről az Obtv. 20. § (1) bekezdésében meghatározott 30 napos határidőn belül értesíteni, továbbá a Legfőbb Ügyészség kezdeményezésére lefolytatott vizsgálat eredményéről tájékoztatni szíveskedjen.

Budapest, 2000. október 25.

Gönczöl Katalin