OBH 1778/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Csóré Erika

Az eljárás megindulása
	A panaszos beadványa szerint lakását - kényszer és erőszak hatására - elveszítette. Beadványában segítséget kért a lakás elvesztésével kapcsolatos körülmények, visszaélések feltárásához.
	A panaszos kifogásolta azt is, hogy 1995. október 14-én, amikor lakásából akarata ellenére kiköltöztették, a lakásban megjelent négy rendőr. A rendőrök megkérdezték, hogy kié a lakás és a költöztetést leállították addig, amíg a Városgazdálkodási Vállalat képviselője meg nem érkezett, majd eltávoztak.
	A panasz és mellékletei alapján felmerült a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz és a tulajdonhoz való jog sérelmének gyanúja. Ezért vizsgálatot rendeltem el. Ennek során az Országos Rendőr-főkapitányság vezetőjét vizsgálat tartására kértem fel.

Érintett alkotmányos jogok
A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § /1/ bek.).
A tulajdonhoz való jog (Alk. 13. § (1) bek.).

A vizsgálat megállapításai
	A panasz és mellékletei alapján megállapítottam, hogy a beadványban foglaltak kivizsgálására, vagyis arra, hogy közreműködjek a panaszos lakása elvesztésével kapcsolatos körülmények, esetleges visszaélések feltárásában, nincs hatásköröm. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény  (továbbiakban: Obtv.) 16. §. (1) bekezdése alapján ugyanis az országgyűlési biztoshoz valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata, illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos joggal összefüggő sérelem vagy ennek közvetlen veszélye esetén lehet fordulni. Ilyen esetekben is feltétel az, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket a panaszos már kimerítette, vagy jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. A panaszos beadványa ezeknek a feltételeknek nem felelt meg, az országgyűlési biztos pedig nem rendelkezik hatáskörrel arra, hogy - mint az a panaszból kiderült - a panaszos lakásügyleteinek érvényességét vagy érvénytelenségét, illetve annak következményét vizsgálja.
	Tekintettel azonban arra, hogy a panasz tartalmazott olyan adatot is, melynek alapján felmerült bűncselekmény elkövetésének gyanúja, a beadványt megküldtem az Országos Rendőr-főkapitányság vezetőjének, aki - kérésemre - a panasszal érintett rendőri intézkedés törvényességét és szakszerűségét is felülvizsgálta.
	Az országos főkapitányi vizsgálat során meghallgatták a panaszost. Nyilatkozata alapján a főkapitány úgy foglalt állást, hogy a panaszos lakásánál 1995. október 14-én foganatosított rendőri intézkedés szükséges és törvényes volt.
	A főkapitány tájékoztatása szerint a rendőri intézkedés a panaszos volt szomszédjának bejelentésére történt. A bejelentés - mint lakossági bejelentés - tartalmából bűncselekmény elkövetésének gyanújára lehetett következtetni. A Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény (Rtv.) 13. § (1) bek. szerint "A rendőr jogkörében eljárva köteles intézkedni vagy intézkedést kezdeményezni, ha olyan tényt vagy körülményt észlel, illetőleg hoznak tudomására, amely rendőri beavatkozást igényel. Ez a kötelezettség a rendőrt halaszthatatlan esetben szolgálaton kívül is terheli,...".

Az Rtv. 39. § (1) bekezdés b) pontja azt is előírja, hogy "A rendőr magánlakásba bebocsátás vagy hatósági határozat nélkül nem léphet be, illetve nem hatolhat be, kivéve ... b) bűncselekmény elkövetésének megakadályozása, megszakítása, vagy a bűncselekmény elkövetőjének vagy gyanúsítottjának elfogadása és előállítása céljából;..." Ezen törvényi rendelkezéseket a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról szóló 3/1995. (III. 1.) BM rendelet 6. § (1) bekezdése kiegészíti azzal, hogy "Bűncselekmény vagy szabálysértés észlelése ... esetén a rendőrt intézkedési kötelezettség terheli." Az idézett jogszabályi előírások megalapozták a panaszos által kifogásolt rendőri intézkedést, illetve azt, hogy a lakásában megjelent négy rendőr azon kívül nem tett semmit, hogy megkérdezte kié a lakás és a költöztetést leállították a Városgazdálkodási Vállalat képviselőjének megérkezéséig. A rendőrök helyszínre érkezése nem volt törvénysértő azért sem, mivel a rendőrök betartották az Rtv. 39. § (4) bekezdésében foglaltakat is, ami így szól: "A magánlakásban való tartózkodás csak a feladat végrehajtásához szükséges ideig tarthat." A panaszos lakásához érkező rendőrök ugyanis amikor meggyőződtek arról, hogy a panaszos kiköltöztetésének alapja a felek között létrejött adásvételi szerződés, vagyis egy polgári jogi szerződés érvényesítéséről van szó, és olyan tény, körülmény nem állt fenn, mely bűncselekmény alapos gyanújára utalt volna, illetve mely okot szolgáltatott volna a nyomozás elrendelésére, a helyszínt elhagyták.
	Az Országos Rendőr-főkapitányság vezetője összességében úgy nyilatkozott, hogy az ügyben eljáró rendőrök a tőlük elvárható gondossággal, körültekintéssel intézkedtek. Sem mulasztást, sem határkör túllépést nem követtek el. Saját vizsgálata során sem állapított meg olyan adatot, tényt, amely a bűncselekmény gyanúját megerősítette, illetve a bűncselekmény alapos gyanúja fennállását megalapozta volna.
	A főkapitány válaszát elfogadtam. Megállapítottam, hogy az ügyben eljáró rendőrök eljárása a vonatkozó jogszabályoknak megfelelt, az Obtv-ben megjelölt és az országgyűlési biztos fellépését igénylő alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot nem okoztak. A vizsgálatot befejezem,  ajánlást nem teszek. Megállapításaim azonban nem érintik a panaszos azon jogát, hogy lakása elvesztése során kötött szerződések érvénytelenségének megállapítása iránt - amennyiben még nem tette meg - polgári pert indítson. A kereset benyújtásakor - amennyiben vagyoni viszonyai azt megalapozzák - illetékmentességet kérhet és illeték feljegyzési jogával is élhet. Természetesen az a bíróság mérlegelési jogkörébe tartozik, hogy eleget tesz-e ezen kérelmeknek, ha igen, melyiket alkalmazza. 

Budapest, 2000. április 11.

Gönczöl Katalin