OBH 1765/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Zséger Barbara
Az eljárás megindulása
A Magyar Vakok és Gyengénlátók Országos Szövetsége sérelmezte, hogy a Vakok Állami Intézetének - mely a Szociális és Családügyi Minisztérium fenntartásában működő rehabilitációs intézmény - kollégiumi részlegében élők, mint szociális intézményben elhelyezettek több szempontból is hátrányos helyzetben vannak a közoktatási intézmények kollégiumaiban élőkhöz képest. Az ellátásért térítési díjat kötelesek fizetni, mint a bentlakásos szociális intézményekben általában, a fogyatékos gyermek után járó magasabb összegű családi pótlékot az intézmény vezetője kapja és a szülők az adókedvezményt sem tudják igénybe venni. Amennyiben a fenntartó az intézménynek ezt a részlegét közoktatási intézménynek minősítené, akkor ezek a hátrányok nem érnék a gyermekeket és a szüleiket.
Alkalmazott jogszabályok
•	1993. évi III. törvény a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról
67.§ (2) Ápolást, gondozást nyújtó intézmény az idősek otthona, a pszichiátriai betegek otthona, a szenvedélybetegek otthona, a fogyatékos személyek otthona, valamint a hajléktalanok otthona.
69.§ (1) A fogyatékos személyek otthonába az a fogyatékos személy vehető fel, akinek oktatására, képzésére, foglalkoztatására, valamint gondozására csak intézményi keretek között van lehetőség.
72.§ (1)  A rehabilitációs intézmény a bentlakók önálló életvezetési képességének kialakítását, illetve helyreállítását szolgálja.
(2)  Rehabilitációs intézmény
c/ a fogyatékos személyek
74.§ (1) A fogyatékosok rehabilitációs intézménye azoknak a fogyatékos, valamint mozgás-, illetőleg látássérült személyeknek az elhelyezését szolgálja, akiknek oktatása, képzése, átképzése és rehabilitációs célú foglalkoztatása csak intézményi keretek között valósítható meg.
(2) 	A fogyatékosok rehabilitációs intézménye előkészíti az ott élők családi és lakóhelyi környezetbe történő visszatérését, valamint megszervezi az intézményi ellátás megszűnését követő utógondozást.
•	9/1999. (XI.24.) SzCsM rendelet a személyes gondoskodást nyújtó szociális ellátások igénybevételéről
19.§ (3)  A Vakok Állami Intézete biztosítja
a/ az országos illetékességgel
aa/  azon nem tanköteles korú látássérült személy oktatását, képzését és rehabilitációs célú foglalkoztatását, akinek képzése csak intézményi keretek között lehetséges,
ab/  az ápolásra szoruló, idős látássérült személy ellátását,
ac/  a látását felnőtt korban elveszítő személy ellátását, valamint elemi rehabilitációját,
ad/  a látássérült személy lakóotthoni ellátását;
b/ fővárosi illetékességgel
ba/  a látássérült személy nappali intézményi ellátása,
bb/  a családsegítést.
Érintett alkotmányos jog
•	Alkotmány
70/E.§ "(1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvasát és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak. 
A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg."
A vizsgálat megállapításai
A vizsgálat során arra kellett választ keresnem, hogy a fenntartó milyen keretek között dönthet arról, hogy szociális vagy közoktatási intézményt tart fenn, illetve van-e annak jogszabályi akadálya, hogy a Vakok Állami Intézetének kollégiumi részlege közoktatási intézményként működjön.
A Szociális és Családügyi Minisztériumtól kapott tájékoztatás szerint az intézetben 36 kollégiumi férőhely található. Az itt elhelyezettek közül 19 fő 15-20 év közötti, 12 fő 20-25 év közötti, 3 fő pedig 25-34 év közötti. Tanköteles személyt az intézet kollégiumi részlegében nem helyeztek el. Az igazgatónő tájékoztatása szerint a vizsgálat idején 5 fiatalkorú (18 év alatti, de nem kiskorú) tanuló vette igénybe ezt az ellátási formát. A kapott tájékoztatás szerint a lakók az általános iskola elvégzése után kerülnek ide, a kollégiumi elhelyezés mellett szakiskolai, gimnáziumi, egyetemi tanulmányaikat folytatják, illetve különböző tanfolyamokon (pl. gyógymasszőri tanfolyam) vesznek részt. A kollégium feladata alapvetően a tanköteles koron túli felnőttek képzésének, rehabilitációjának, integrációjának elősegítése azzal, hogy tanulmányaik folytatásának idejére elhelyezést és rehabilitációs segítséget nyújtanak számukra. A kollégiumi részlegben segítséget kapnak a lakók a tananyag adaptálásához (felolvasás, diktálás), korrepetáláson, korrekciós foglalkozásokon vehetnek részt, és különböző rehabilitációt segítő tanfolyamokat indítottak a számukra (Braille írás-olvasás). Ezeken túl szabadidős és kulturális programokon vehetnek részt, ismeretterjesztő előadásokat és szakköröket szerveznek nekik, továbbá elősegítik a szülőkkel, iskolával való kapcsolattartást is.
A szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény a szakosított ellátások között sorolja fel a rehabilitációs intézményeket. Ide azok a fogyatékos (látássérült) személyek vehetőek fel, akiknek oktatására, képzésére, átképzésére és rehabilitációs célú foglalkoztatására csak intézményi keretek között van lehetőség. A személyes gondoskodást nyújtó szociális ellátások igénybevételéről szóló 9/1999. (XI.24.) SzCsM rendelet szerint a Szociális és Családügyi Minisztérium fenntartásában működő Vakok Állami Intézete bentlakásos intézményként országos illetékességgel biztosítja azon nem tanköteles korú látássérült személyek oktatását, képzését és rehabilitációs célú foglalkoztatását, akiknek képzése csak intézményi keretek között lehetséges; az ápolásra szoruló, idős látássérült személyek ellátását, továbbá a látásukat felnőtt korban elveszítő személyek ellátását és elemi rehabilitációját, valamint a látássérült személyek lakóotthoni ellátását. A Vakok Állami Intézetének Alapító Okirata szerint a Vakok Állami Intézete állami feladatként az alábbi tevékenységet látja el: szociális ellátás szállásnyújtással azoknak a nem tanköteles látássérült személyeknek, akiknek oktatása, képzése, átképzése és rehabilitációs célú foglalkoztatása csak intézményi keretek között valósítható meg, valamint önmagát ellátni nem képes látássérült időskorúak ápoló, gondozó intézményi ellátása. Az alaptevékenységek felsorolása között szerepel még az, hogy az intézmény előkészíti a beutaltak családi és lakóhelyi környezetbe történő visszatérését, valamint megszervezi az intézményi ellátás megszűnését követő utógondozást. Budapest Főváros Közigazgatási Hivatala által kiadott működési engedély szerint a Vakok Állami Intézete látássérültek rehabilitációs intézete és látásfogyatékosok otthonaként működik. A rehabilitációs intézmény azoknak a nem tanköteles látássérült személyeknek az elhelyezését szolgálja, akiknek oktatása, átképzése és rehabilitációs célú foglalkoztatása csak intézményi keretek között valósítható meg. A fenntartó így szervezi meg a 16. életévüket betöltött látássérültek intézményi keretek között történő rehabilitációs célú oktatását, képzését, valamint munkára való felkészítését.
A közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény szerint a közoktatás nevelő, valamint nevelő és oktató intézményei között szerepel a gyógypedagógiai, konduktív pedagógiai nevelési-oktatási intézmény, mely jelenti - többek között - a fogyatékosság típusának megfelelően létrehozott kollégiumot is. A tanköteles fogyatékos tanulók helyezése tehát a közoktatás intézményrendszerében működő kollégiumban is megoldható, akár a fogyatékosság típusának megfelelően létrehozott kollégiumban, akár integrált módon. Egy közoktatási intézményrendszerhez tartozó kollégiumban, illetve a bentlakásos szociális intézményben történő elhelyezésnek azonban alapvetően más a célja és más személyi kört érint. A Vakok Állami Intézetének bentlakásos részlege, mint szociális intézmény - a fent idézett jogszabályok, az alapító okirat és a működési engedély szerint - nem tanköteles látássérült személyek elhelyezését szolgálja, akiknek oktatása, átképzése és rehabilitációs célú foglalkoztatása csak intézményi keretek között valósítható meg. A Vakok Állami Intézetének létrehozásával a jogalkotó és a fenntartó célja - a fent említett dokumentumok alapján - egyértelműen szakosított ellátási forma létrehozása és ezzel a nem tanköteles látássérültek elhelyezése, rehabilitációja, képzésük elősegítése volt.
Az Alkotmány 70/E.§-a szerint a Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvasát és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak. A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg. Az Alkotmánybíróság értelmezésében a szociális biztonsághoz való jog nem alanyi jog, alapjogi védelmet csupán a "megélhetéshez szükséges ellátáshoz való jog" kapott. Az Alkotmánybíróság 43/1995. (VI.30.) AB határozata szerint "az Alkotmánybíróság az Alkotmány 70/E.§-ának értelmezései során több ízben rámutatott, hogy az állam az e §-ban megfogalmazott kötelezettségének eleget tesz, ha a szociális ellátás biztosítására megszervezi és működteti a társadalombiztosítás és a szociális támogatások rendszerét. Ezen belül a jogalkotó maga határozhatja meg, hogy milyen eszközökkel éri el társadalompolitikai céljait." Az alkotmányos minimumon belül, illetve ezen szint felett tehát a jogalkotó szabadsága eldönteni azt, hogy hogyan alakítja az ellátórendszert. Ennek megfelelően megállapítható, hogy a Szociális és Családügyi Minisztériumnak, mint fenntartónak jogában áll meghozni azt a döntést, hogy milyen típusú intézménnyel kívánja a látássérült személyek ellátását megoldani. Amennyiben úgy ítéli meg, hogy nem tanköteles korú, csak intézményi keretek között ellátható személyek elhelyezésére van szükség, akkor számukra rehabilitációs intézményt működtethet.
Alkotmányos joggal kapcsolatos visszásságot tehát nem állapítok meg és ajánlástételi jogommal nem élek.

Budapest, 2002. április 23.

Lenkovics Barnabás