OBH 1742/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr. Harsányi Ágnes

Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonság részét képező tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben nem okoz alkotmányos joggal összefüggő visszásságot az adóhatóság eljárása, ha a panaszos állítását, miszerint pénztárkönyvét és nyilvántartásait eltulajdonították, nem találja megalapozottnak. Nem okoz alkotmányos joggal összefüggő visszásságot az adóhatóság, amennyiben határozatával adóhiány megállapítása alapján a panaszost az adóhiány, illetőleg bírság és pótlék megfizetésére kötelezi, illetve méltányossági jogkörében eljárva  úgy ítéli meg, hogy panaszos fizetési kötelezettsége megélhetését súlyosan nem veszélyezteti.
	A panaszos az APEH Pest Megyei Igazgatóságának ellenőrzésére vonatkozó eljárását,   bírságfizetésre kötelező határozatát sérelmezte; álláspontja szerint az adóhatóság az ellenőrzés során nem vette figyelembe, hogy irodáját feltörték és ezért iratait csak pótlással tudta megőrízni. Azt is kifogásolta, hogy részletfizetési kedvezményt nem kapott.
	A beadvány és az Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal tájékoztatása alapján megállapítottam, hogy az ellenőrzés során jegyzőkönyv felvételekor a panaszos úgy nyilatkozott, hogy pénztárkönyvét és egyéb nyilvántartásait eltulajdonították. A panaszos által a jegyzőkönyvhöz csatolt Ceglédi Rendőrkapitányság 401/97. bü. számú nyomozást megszüntető határozata nem említette az iratok eltulajdonítását. Az ellenőrzés alapján személyi jövedelemadó és általános forgalmi adó különbözetet állapított meg a panaszosnál az adóhatóság, ezért  az 1999. április 12-én kelt határozatában a panaszost az adóhiány, valamint bírság és késedelmi pótlék megfizetésére kötelezte. Fellebbezését követően a másodfokú adóhatóság 1999. április 29-én kelt határozatával az első fokú határozatot helybenhagyta. A panaszos méltányossági kérelme alapján indult eljárás során, amelyben fizetési kötelezettségeinek elengedését kérte, az adóhatóság 2000. március 7-én hozott elutasító határozatot, amelyet - fellebbezése következtében  másodfokon 2000. szeptember 3-án utasítottak el.
	Az államigazgatási eljárásról szóló 1957. évi IV. törvény 2. §-a alapelvként határozza meg a törvényesség követelményeit. A törvény 26. § (4) bekezdése szerint a közigazgatási szerv a bizonyítékokat egyenként és összességükben értékeli és az ezen alapuló meggyőződése szerint állapítja meg a tényállást.
	A személyi jövedelemadóról szóló 1995. évi CXVII.törvény 4. §-a értelmében jövedelem a magánszemély által az adóévben bármilyen címen és formában megszerzett bevételnek a törvényben elismert költségekkel csökkentett része.
	Költségnek csak a bevételszerző tevékenységgel közvetlenül összefüggő, kizárólag a bevétel megszerzése, a tevékenység folytatása érdekében a naptári évben ténylegesen kifizetett, szabályszerűen igazolt kiadás minősül. A kiadás igazolására csak az általános forgalmi adóról szóló törvényben meghatározott számla, egyszerűsített számla, illetőleg számlát helyettesítő okmány felel meg.
	Az általános forgalmi adóról szóló 1992. évi LXXIV. törvény (ÁFA tv.) 3. § rendelkezése alapján általános forgalmi adót kell fizetni az adóalany által belföldön teljesített termékértékesítés és szolgáltatásnyújtás, valamint a termékimport után. Az ÁFA tv. 7. § (1) bekezdésében meghatározott termékértékesítésnél és a 9. §-ban meghatározott szolgáltatásnyújtásnál az adófizetési kötelezettség a tevékenység tényleges megvalósításának időpontjában keletkezik.
	Az adózás rendjéről szóló, többször módosított 1990. évi XCI. törvény (Art.) 72. § (2) bekezdése alapján az esedékességig meg nem fizetett adókülönbözet adóhiánynak minősül.
	Az Art. 82. § (1) bekezdése kimondja, hogy az adóhatóság mérlegelési jogkörében a magánszemély kérelme alapján az őt terhelő adó-, bírság-, vagy pótléktartozást mérsékelheti, vagy elengedheti, ha azok megfizetése az adózó és a vele együtt élő közeli hozzátartozók megélhetését súlyosan veszélyezteti.
	Fentiek alapján megállapítható, hogy az adóhatóság ellenőrzésre irányuló eljárását a jogszabályi előírásoknak megfelelően folytatta le, azonban panaszos irateltulajdonításra vonatkozó állítását nem találta megalapozottnak. Az adóhatóság határozatait az ismertetett törvényi előírások figyelembevételével hozta meg; adókülönbözet megállapítása következtében panaszost az adóhiány, bírság és pótlék megfizetésére kötelezte. Méltányossági jogkörben eljárva pedig a körülményeket úgy mérlegelte az adóhatóság, hogy a fizetési kötelezettsége panaszos megélhetését súlyosan nem veszélyezteti. A lefolytatott eljárás a jogszabályi előírásoknak megfelelően történt, a bizonyítékok mérlegelését, ennek alapján a tényállás megállapítását pedig Hivatalunk nem vizsgálhatja.
	Megállapítottam, hogy az APEH Pest Megyei Igazgatósága eljárásával, határozataival - az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott alapjog tekintetében - nem okozott alkotmányos visszásságot, ezért ajánlást nem teszek.

Budapest, 2001. március 12.

Gönczöl Katalin