OBH 1635/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Kanyó Sándor

Az eljárás megindítása:
	Panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosához benyújtott panaszában sérelmezte a Dombóvár, R. út 49. sz. alatt működő péküzem engedélyezését, a R. út 49. és 51. sz. alatti telkek egyesítését, az 51. sz. alatti ingatlanon lévő lakóház bontásának és készárú raktár, ládamosó és munkatér (összesen 110 m2-es az építmény) kialakításának engedélyezését, ezen építmény ideiglenes majd végleges használatbavételi engedélyének kiadását.
Előadta, hogy a dombóvári polgármesteri hivatal beadványaira nem válaszolt. Mivel a rendelkezésre álló adatok alapján nem lehetett kizárni az alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság keletkezését, vizsgálatot indítottam.
	Tájékoztatást kértem az ügyben Dombóvár város jegyzőjétől és bekértem az ügyben keletkezett iratok másolatát.

Érintett alkotmányos jogok:
•	Az Alkotmány 2. § (1) bek.: A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam, mely magában foglalja a jogbiztonság követelményét.
•	Az Alkotmány 13. § (1) bek.: A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.

Alkalmazott jogszabályok:
•	Az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény  (Étv.)
•	253/1997. (XII. 20.) Kormányrendelet az országos településrendezési és építési követelményekről.
•	1977. évi I. törvény a közérdekű bejelentésekről, javaslatokról és panaszokról.

Megállapított tényállás:
	1.) A dombóvári 2237 hrsz.-ú ingatlanra Dombóvár város jegyzője a I.2246-4/1992. sz. határozatával engedélyezte a kisüzemi pékség és kiszolgáló egységei építését. A határozat 1992. november 16-án jogerőre emelkedett. A megépített kisüzemi pékség és pékárú üzlet használatbavételét 1993. augusztus 5-én engedélyezte az építésügyi hatóság a I.1312-2/1993. sz. határozattal. A határozat 1993. augusztus 30-án jogerőssé vált.
	2.) A Picipó Sütőipari és Kereskedelmi Kft kérésére Dombóvár város jegyzője a I.498/1998. sz., 1998. február 24-i határozattal engedélyezte a Dombóvár 2237 és 2238 hrsz.-ú ingatlanok egyesítését. A határozat 1998. március 3-án jogerőre emelkedett.
	3.) Az első fokú építésügyi hatóság 1998. február 2-án hozott I.566/1998. sz. határozattal engedélyezte a Dombóvár, R. út 51. sz. ingatlanon lévő lakóépület és melléképület lebontását. A határozat fellebbezés hiányában első fokon jogerőre emelkedett 1998. február 20-án.
	4.) Dombóvár város jegyzője az 1998. május 20-án hozott I.906-12/1998. sz. határozatával fennmaradási engedélyt adott a Dombóvár, R. út 49-51. sz. ingatlanon felépített LINDAB jelzésű raktár és a dél-keleti homlokzatra elhelyezett aluhullámlemezre, előtetőre, valamint engedélyezte a telken meglévő épület dél-nyugati irányú bővítését, készárú raktár. ládamosó munkatér kialakításával, 109,5 m2 alapterülettel.
A határozat elleni fellebbezési jogukról az érintettek - köztük a panaszos is - lemondtak, így az építési engedély 1998. június 10-én első fokon jogerőre emelkedett.
	5.) Az 1998. május 20-án engedélyezett épületbővítésre az első fokú építésügyi hatóság a I.634-3/1998. sz., 1999. február 10-i határozattal ideiglenes használatbavételi engedélyt adott. A határozat elleni fellebbezést a Tolna Megyei Közigazgatási Hivatal 1999. május 7-i, 3/222/7/1999. sz. határozattal elutasította.
	6.) A végleges használatbavételi engedélyezési eljárás lefolytatására a közigazgatási hivatal Tamási város jegyzőjét jelölte ki. Tamási város jegyzője az 1999. november 5-én hozott 5-600-3/1999. sz. határozatával a Picipó Kft kérelmére a Dombóvár, R. u. 49. sz. ingatlanon felépített készáruraktár, ládamosó és munkatér helyiségekből álló bővítményre végleges használatbavételi-, az építmény tetőterében építési engedély nélkül végzett építési munkákra a fennmaradási engedélyt megadta. 
A végleges használatbavételi és fennmaradási engedély ellen benyújtott fellebbezést  a Tolna Megyei Közigazgatási Hivatal elutasította a 2000. március 7-én hozott 3/468-1/2000. sz. határozattal.

A vizsgálat megállapításai:
ad. 1-4. pont:
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának eljárását és intézkedésének lehetőségeit az 1993. évi LIX. törvény szabályozza. E törvény 16. §. (1) bekezdése így fogalmaz: Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata, illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló jogorvoslati lehetőséget már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
	Az Obtv. 17. § (4) bekezdése szerint ha az ügyben jogerős határozat született, az országgyűlési biztoshoz ennek közlésétől számított egy éven belül lehet beadvánnyal fordulni. 
	A vizsgálati jelentés "megállapított tényállás" 1-4. pontjában felsorolt építési-bontási és telekegyesítési ügyekben az eljárás több mint egy éve jogerősen lezárult; a bontási és bővítményt engedélyező építési ügyben a panaszos a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőséget sem merítette ki, ezért a panasz erre vonatkozó részét - hatáskör hiányában - nem vizsgálhatom.
	Így nem vizsgálhatom, hogy Dombóvár jegyzője a törvényes előírásoknak megfelelően járt-e el, amikor 1992-ben engedélyezte a péküzem építését, illetve a telekegyesítést és a péküzem bővítését.

ad. 4-5. pont
	Az Étv. 44. § (1) Az építtetőnek minden olyan építményre, építményrészre, amelyre építési engedélyt kellett kérnie - ha jogszabály eltérően nem rendelkezik -, annak használatbavétele előtt használatbavételi engedélyt is kell kérnie. A kérelem elbírálásához szükséges a jogszabályban meghatározott esetekben többek között az érdekelt szakhatóságok közreműködése.
	A (2) bekezdés szerint a használatbavételi engedélyt meg kell adni, ha az építményt vagy egy részét - építési engedélyhez kötött építési munka esetén - az engedélynek megfelelően, rendeltetésszerű és biztonságos használatra alkalmas módon építették meg.
	A (3) bekezdés alapján a használatbavételi engedély megadása feltételekhez köthető, az engedélyben kikötések tehetők.
	A 46/1997 (XII. 29.) KTM rendelet 28. § (3)bekezdése előírja, hogy több megvalósulási szakaszra bontott építkezés esetében az  egyes szakaszokban megépített építményekre, illetőleg rendeltetésszerű és biztonságos használatukra önmagukban alkalmas építményrészekre szakaszonként külön-külön is lehet használatbavételi engedélyt kérni.
	A 30. § szerint a használatbavételi engedély iránti kérelem elbírálása során az építésügyi hatóság - az érdekelt, a hatósági előírások megtartásának ellenőrzésére az adott esetben jogosult szakhatóságok és közművek, továbbá a kéményseprő írásbeli nyilatkozata alapján - a helyszínen köteles meggyőződni arról, hogy
	a) az építési munkát az építési engedélynek, az ahhoz tartozó építészeti-műszaki tervdokumentációnak, továbbá az esetleg engedélyezett eltérésnek megfelelően végezték-e el, valamint
	b) az építmény az építési engedélyben megjelölt rendeltetésének megfelelő és biztonságos használatra alkalmas állapotban van-e.
	31. § A használatbavételi engedély csak akkor adható meg, ha
	a) az építmény az 30. §-ban említett követelményeknek megfelel, és
	b) az engedély megadásához a hatósági előírások megtartásának ellenőrzésére az adott esetben jogosult szakhatóságok, a közművek és a kéményseprő - kikötésekkel vagy ezek nélkül - hozzájárultak.
	Az Étv. 48. § (1) és (5) bekezdés rendelkezései szerint ha az építményt, építményrészt szabálytalanul (pl.: engedély nélkül) építették meg, az építésügyi hatóság  arra az építtető kérelme alapján fennmaradási engedélyt adhat. A fennmaradási engedély egyben az építményre vonatkozó használatbavételi engedély is, amennyiben ennek feltételei fennállnak.
	Az építési engedély alapján megépült épületbővítményre a Picipó Kft 1998. december 14-én nyújtotta be a használatbavételi engedélyt az építésügyi hatósághoz. Az építésügyi hatóság, az ügyben érintett szakhatóságok (tűzoltó, ÁNTSZ, környezetvédelmi) szakhatósági véleményének beszerzését követően, a szakhatóságok álláspontját is figyelembe véve adott ideiglenes használatbavételi engedélyt az építményre; annak próbaüzemelésére, 1999. április 30-i érvényességgel. Többek között előírta a határozatban, hogy a próbaüzem ideje alatt a szükséges környezeti zajvizsgálatot el kell végeztetni és a mérési jegyzőkönyvet a környezetvédelmi felügyelőséghez benyújtani.
	A Picipó Kft kérelmére, a megtartott helyszíni szemlét és a szakhatóságok hozzájárulását követően, az építésügyi hatóság megadta a végleges használatbavételi engedélyt is az építési engedély alapján megépített készáruraktárra, ládamosóra és munkatérre, valamint fennmaradási engedélyt (amely egyben használatbavételi engedély is) az építési engedély alapján kialakított tetőtéri helyiségekre. Az időközben elvégzett zajszintmérés megállapította, hogy a telephely zajhatása az előírásoknak megfelel.
Mivel a panaszos fellebbezésében kétségbe vonta a Közép-dunántúli Környezetvédelmi Felügyelőség szakhatósági véleményében foglaltakat is, a másodfokú építésügyi hatóság eljárása során beszerezte a Környezet és- Természetvédelmi Főfelügyelőség szakhatósági állásfoglalását. A főfelügyelőség az első fokú környezetvédelmi hatóság szakvéleményét helybenhagyta és a használatbavételi és fennmaradási engedélyhez környezet

védelmi szempontból hozzájárult. Mindezek figyelembevételével és a helyszíni szemlén tapasztaltak alapján utasította el a Tolna Megyei Közigazgatási Hivatal panaszos fellebbezését.
	Fentiek alapján megállapítható, hogy az építésügyi hatóságok a törvényes előírások figyelembevételével jártak el, amikor a Picipó Kft kérelmére megadták az ideiglenes majd a végleges használatbavételi engedélyt a pékség bővítésére.
	Az Alkotmány 2. §-ában deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével és az Alkotmány 13. § (1) bekezdésében biztosított tulajdonhoz való joggal összefüggésben nem okoz visszásságot, ha a közigazgatási szerv az ügyben érintett szakhatóságok hozzájárulása és helyszíni szemlén tapasztaltak alapján megadta a használatbavételi engedélyt az építési engedélynek megfelelően megépített és a rendeltetésszerű használatra alkalmas építményre.
	A panasz alapján vizsgálni kellett még, hogy elkövetett-e mulasztást Dombóvár Város Polgármesteri Hivatala az ügyben benyújtott panaszok megválaszolásakor.
Az ügyiratokból megállapítottam, hogy panaszos lényegében azonos tartalmú, igen sok panaszt nyújtott be a polgármesteri hivatalhoz, a polgármesternek, a jegyzőnek, illetve az építésügyi hatóság illetékesének címére, melyben a Picipó Kft működését, ezzel kapcsolatban a bontási, építési engedélyek kiadását, a Kft működése következtében ingatlana értékének csökkenését, az üzem okozta, illetve a bővítés következtében várható kedvezőtlen környezeti hatásokat.
Az érintettek a panaszokat - ha nem is külön-külön mindegyiket - de összefoglalóan megválaszolták.
A válaszokban felhívták a panaszos figyelmét, hogy a Picipó Kft-vel kapcsolatban kiadott határozatokra vonatkozó bírálatainak jogossága, az első fokú építésügyi hatóság esetleges téves intézkedése akkor bizonyosulhatna be, ha élne a részére biztosított jogorvoslatok lehetőségével. Amint a fentiekből kitűnik, panaszos nem élt a biztosított fellebbezési lehetőségekkel - sőt az építési engedéllyel kapcsolatosan erről írásban is lemondott, ezért a bontással és építéssel kapcsolatos kifogásait sem a felettes építésügyi hatóság, sem hivatalom nem vizsgálhatta érdemben.
A lényegében ismételt panaszokra 1998. február és 1999. júliusa között hat alkalommal válaszolt a jegyző, a polgármester, illetve a jegyző megbízásából az építésügyi osztály illetékese. Tették ezt annak ellenére, hogy a panaszok intézésére vonatkozó 1977. évi I. törvény 9. § (2) bekezdés, illetve 21. § (1) bekezdésében foglaltak szerint a panasz vizsgálata mellőzhető, ha az ismételt és a korábbival azonos tartalmú.
A válaszokban felhívták a panaszos figyelmét arra is, hogy az ingatlanának a Picipó Kft szomszédságából esetleg bekövetkező értékcsökkenése, az ezzel kapcsolatos kárigénye bírói úton orvosolható.
	Mindezek alapján megállapítható, hogy a polgármester és a jegyző nem okozott a jogállamiság elvével összefüggő visszásságot a panaszok intézésekor.
Mivel a vizsgálat során az alkotmányos jogokkal összefüggésben visszásságot nem állapítottam meg, ajánlást nem teszek.

Budapest, 2000. május 29.

Gönczöl Katalin