OBH 1627/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr. Győrffy Zsuzsanna

A vizsgálat megindítása
	A panaszos beadványában a II. kerületi gyámhivatal eljárását kifogásolta. Beadványában előadta, hogy gyermekeit a II. és III. kerületi Bíróság 1998. januárjában nála helyezte el. A panaszos volt férje még az év őszén a gyermekelhelyezés megváltoztatását kérte, keresetét azonban a bíróság elutasította. A panaszos szerint a II. kerületi gyámhivatal a bíróság ítéletét nem hajtja végre, beadványaira nem is válaszol.
	A panaszos a II. kerületi Rendőrkapitányság eljárását is kifogásolta. A rendőrség szerinte ugyanis nem segít gyermeke felkutatásában, a panaszos feljelentései ügyében sem megfelelően járt el.
	Az ügyben keletkezett iratokat az illetékes gyámhivataltól megkértem, azokat áttanulmányoztam.

A megállapított tényállás
	A panaszos által beküldött és az illetékes gyámhivataltól bekért iratanyagokból megállapítottam, hogy a II. és III. kerületi Bíróság 1998. januárjában a kiskorú gyermekeket a panaszosnál helyezte el. A gyermekek apja az első fokú bíróság ítéletének csak a gyermektartás összegére vonatkozó részét fellebbezte meg. A gyermektartás összegét a másodfokú bíróság mérsékelte, az ítélet fellebbezéssel nem érintett részét helyben hagyta, így az jogerőssé vált.
	A panaszos és idősebbik gyermeke között a kapcsolat megromlott, a gyermek édesapjához költözött, és 1998. februárjában az illetékes gyámhivatalnál jegyzőkönyvi nyilatkozatában kérte, hogy egy ideig édesapjánál nevelkedhessen.
	Néhány hét múlva a gyermek visszaköltözött a panaszoshoz, de kapcsolatukat nem tudták rendezni, ezért a gyermek visszament édesapjához. A gyermek az 1998. november 23-án felvett jegyzőkönyv szerint édesapjánál szeretne maradni. Az apa jelezte, hogy azonnali hatállyal kéri a bíróságtól a gyermekelhelyezés megváltoztatását, egyben a gyámhivataltól kérte, hogy a bíróság döntéséig a gyermekét ideiglenesen nála helyezzék el. 
	A panaszos ugyanezen a napon úgy nyilatkozott, hogy erőszakkal nem akarja hazavinni gyermekét, de mindenképpen szeretné, ha a lánya hazaköltözne. Nyilatkozata szerint a gyermekek érdekében szeretne kultúrált, normális kapcsolatot fenntartani volt férjével, de nem egyezik bele, hogy a nagyobbik gyermek az apjánál maradjon, így a gyámhivatal a gyermek apánál való ideiglenes elhelyezéséről nem tudott döntést hozni.
	A következő napon az apa a gyermekelhelyezés megváltoztatása ügyében keresetlevelet nyújtott be a II. és III. kerületi bíróságon, egyben kérte, hogy a bíróság jogerős döntéséig ideiglenes intézkedéssel soron kívül nála helyezze el a gyermekét.
	November 27-én az apa jogi képviselője útján kérte a gyámhivatal közreműködését abban, hogy próbáljon meg egyezséget létrehozni a panaszos és az apa között abban a kérdésben, hogy nagyobbik gyermekük a bíróság jogerős döntéséig az apa gondozásában maradhasson. Az apa a gyermek pszichés állapotának és igényeinek megfelelően korlátlan kapcsolattartási lehetőséget ajánlott a panaszos számára.
	November 30-án a II. és III. kerületi bíróság az apát arról tájékoztatta, hogy a folyamatban lévő ügyek nagy számára való tekintettel a soronkívüliséget nem tudják biztosítani, de a gyermek ideiglenes elhelyezése ügyében 1999. januárjában meghallgatást tart a bíró, a tárgyalást pedig februárra tűzte ki. A tárgyalás kimeneteléről a gyámhivatal iratanyagában nem találtam dokumentumot.
	A panaszos december 2-i jegyzőkönyvi nyilatkozata szerint tudomásul vette, hogy gyermeke szabad akaratából az édesapjánál marad, de önként nem mond le arról, hogy hivatalosan ő legyen lánya törvényes képviselője, nem egyezett bele abba, hogy a lány iskolát változtasson. A panaszos mindkét gyermeke ugyanabba az iskolába jár.
	A bíróság 1999. november 18-án kelt ítéletével az apa keresetét elutasította. A panaszos november 22-én kérte a gyámhivataltól, hogy gondoskodjanak ennek az ítéletnek a végrehajtásáról.
	A gyámhivatal december 21-én kelt válaszában arról tájékoztatta a panaszost, hogy a bíróság ítélete még nem jogerős, az előzetes végrehajtást nem rendelték el, ezért a gyámhivatal intézkedésre még nem jogosult. Kérték, hogy az ítélet jogerőssé válását, vagy a végrehajtás elrendelését a panaszos azonnal jelezze a gyámhivatalnak. 
	A panaszos december 28-án ismét kérte az ítélet végrehajtását. Kérelméhez ekkor már a Fővárosi Bíróság 1998. október 13-án kelt, jogerős és végrehajtható ítéletét csatolta. Erre a kérelemre a gyámhivatal nem reagált. 
	A panaszos március 8-án újból kérte a gyámhivatalt a bírósági ítélet végrehajtására. Kérelmére április 13-án azt a választ kapta, hogy a gyámhivatalnak meg kell várnia a bíróság döntését és a jogerős végzésnek megfelelően kell majd intézkednie.
	A panaszos feljelentése alapján a II. és III. kerületi ügyészség büntetőeljárást rendelt el a panaszos volt férje ellen kiskorú elhelyezésének megváltoztatása vétségének alapos gyanúja miatt. Az ügyészség az eljárás lefolytatására a II. kerületi Rendőrkapitányságot bízta meg. Az ügyben a rendőrség az eljárási cselekmények lefolytatása után a nyomozást megszüntette, erről a panaszost értesítette.
	Tartás elmulasztásának vétsége miatt is feljelentést tett a panaszos. A nyomozást a II. kerületi Rendőrkapitányság bűncselekmény hiányában megszüntette. A panaszos a határozat ellen az ügyészségen panasszal élt, az ügyészség a panasznak helyt adott, a sérelmezett intézkedést hatályon kívül helyezte.
	A rendőrség a panaszost tájékoztatta arról, hogy volt férje a címét minden hatóságnál bejelentette, ezért a gyermek tartózkodási helyének felderítését nem tartották indokoltnak.

Az ügy jogszabályi háttere

A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
64.§ A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van arra, hogy egyedül vagy másokkal együttesen írásban kérelmet vagy panaszt terjesszen az illetékes állami szerv elé.

1952. évi III. törvény a polgári perrendtartásról
228. § (1) Az a határozat, amely fellebbezéssel nem támadható meg, kihirdetésével (218. §) emelkedik jogerőre; azok a határidők azonban, amelyeket a határozat jogerőre emelkedésétől kell számítani, a határozatnak a féllel történt közlésétől (219. §) kezdődnek.
(4) A határozat jogerőre emelkedésére a kellő időben benyújtott fellebbezésnek, illetőleg csatlakozó fellebbezésnek halasztó hatálya van
236. § A fellebbezésnek a határozat végrehajtására halasztó hatálya van, kivéve ha a törvény vagy a törvény alapján a bíróság másként rendelkezik.

1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
18. § (1) Az ügyész a nyomozás törvényessége feletti felügyelet körében... f) a nyomozó hatóság intézkedése vagy mulasztása miatt hozzá megküldött panaszokat elbírálja.
139. § (1) A nyomozást határozattal meg kell szüntetni, ha a) a cselekmény nem bűncselekmény, vagy azt nem a gyanúsított követte el;
140. § (2) A nyomozást megszüntető határozatot közölni kell a sértettel, a feljelentővel és azzal, aki magánindítványt terjesztett elő. Ha a határozatot a nyomozó hatóság hozta, azt az ügyésznek is megküldi.
148. § (1) Akinek a hatóság határozata, intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása a jogait vagy érdekeit sérti, emiatt panasszal élhet.

1952. évi IV. törvény a házasságról, a családról és a gyámságról
72. § (4) A szülői felügyeletet gyakorló szülő, illetve a gyámhatóság a gyermek kiadását követelheti attól, aki a gyermeket jogtalanul tartja magánál.

1994. évi LIII. törvény a bírósági végrehajtásról
174. § A bíróság végzéssel határoz a végrehajtás módjáról, így: d) a rendőrség közreműködésével kényszerítheti ki a meghatározott cselekményt.
180. § A gyermek átadására és elhelyezésére vonatkozó bírósági határozat (a bíróság által jóváhagyott egyezség) végrehajtása során a 172-177. §-ban foglalt rendelkezéseken felül a következő rendelkezéseket is alkalmazni kell:
a) a végrehajtható okiratot kézbesíteni kell a gyámhatóság részére is azzal a felhívással, hogy a kötelezett önkéntes teljesítését mozdítsa elő, és eljárásának eredményét a végrehajtható okirat kézbesítésétől számított 15 napon belül közölje a végrehajtóval,
b) ha a bíróság a 174. § d) pontjának alkalmazását rendelte el, az erről szóló végzést megküldi a gyámhatóságnak. Ilyen esetben a végrehajtás foganatosítása a gyámhatóság hatáskörébe tartozik, amely a rendőrség közreműködésével kényszeríti ki a gyermek átadását.

1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról
39. § (3) A gyermekjóléti szolgáltatás feladata a kialakult veszélyeztetettség megszüntetése érdekében
b) a családi konfliktusok megoldásának elősegítése, különösen a válás, a gyermekelhelyezés és a kapcsolattartás esetében...

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.

A vizsgálat megállapításai
	A vizsgálat során megállapítottam, hogy a bíróság 1998. január 18-án kelt ítélete, mellyel a panaszos házasságát felbontotta és kiskorú gyermekeit a panaszosnál helyezte el a gyermekelhelyezés vonatkozásában 1998. október 13-án jogerőssé és végrehajthatóvá vált. 
	Az apa gyermekelhelyezés megváltoztatását kérdésében benyújtott keresetét a bíróság elutasította. Ezt az ítéletet az apa megfellebbezte, ezért az még nem jogerős.
	A panaszos amikor az ítélet végrehajtását első ízben kérte a gyámhivataltól, akkor kérelméhez a gyermekelhelyezés megváltoztatásának kérdésében első fokon hozott ítéletet mellékelte. Erre a kérelmére a gyámhivatal határidőben, a hatályos jogszabályoknak megfelelően azt válaszolta, hogy ez az ítélet még nem jogerős és végrehajtható.
	A panaszos december 28-án kelt, megismételt kérelméhez viszont a jogerős és végrehajtható ítéletet mellékelte. Ez az ítélet az apa által benyújtott, gyermekelhelyezés megváltoztatására irányuló keresettől független. Azzal, hogy erre a kérelemre egyáltalán nem, a márciusban ismételten benyújtott kérelemre késedelmesen reagált a gyámhivatal megsértette a panaszos jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz való jogát.
	A gyámhivatal a panaszoshoz intézett utolsó levelében téves tájékoztatást adott azzal kapcsolatosan, hogy a végrehajtás foganatosításához meg kell várniuk a gyermekelhelyezés megváltoztatása iránti kereset jogerős elbírálását, hiszen rendelkezésükre állt a jogerős és végrehajtható ítélet. 
	Az előzmények ismeretében, éppen a kiskorú gyermek érdekében érthető, hogy a gyámhivatal nem akart élni a jogszabályok által számára lehetőséget adó olyan eszközökkel, amelyek "erőszakos" hatósági intézkedést igényeltek volna ( a gyermek kiadása, átadása ).
	A gyámhivatal célszerű intézkedése a panaszos kérelmére az lett volna, ha a kiskorú gyermek egészséges fejlődése érdekében az ügyintézési határidő betartásával panaszost, gyermeket és az apát idézte volna, megpróbált volna közöttük egyezséget létrehozni a gyermekelhelyezés megváltoztatása kérdésében benyújtott kereset jogerős elbírálásáig. Ehhez a munkájához igénybe vehette volna a gyermekjóléti szolgálat segítségét.

Kezdeményezem az eljáró gyámhivatalnál, hogy:
	1) a jövőben fokozottan ügyeljen arra, hogy az ügyfelek által benyújtott kérelemre az elintézési határidőn belül válaszoljon.
	2) a jövőre nézve és a konkrét gyermek-elhelyezési és kapcsolattartási ügyben törekedjen a felek között egyezség létrehozására, munkájához vegye igénybe a gyermekjóléti szolgálat segítségét.
	A rendőrség a panaszos feljelentéseire az eljárási cselekményeket elvégezte, a nyomozás megszüntetéséről és a panasz lehetőségéről a panaszost tájékoztatta. A illetékes rendőrkapitányság a panaszosnak valóban téves tájékoztatást adott azzal kapcsolatban, hogy a tartás elmulasztásának vétsége miatt lefolytatott nyomozás anyagát vádemelési javaslattal továbbították az ügyészségnek, mert az ügyészség a panaszos panaszára helyezte hatályon kívül a rendőrség nyomozást megszüntető határozatát. A téves tájékoztatás miatt azonban nem csorbultak a panaszos jogai.
	Mivel a panaszos mindkét gyermeke ugyanannak az iskolának a tanulója, a panaszossal élő kisebbik gyermek kapcsolattartásra jár édesapjához, így valószínűtlen, hogy az anya nem tudott
idősebbik gyermeke tartózkodási helyéről. A rendőrség az apa lakóhelyén tartózkodó gyereket azért nem kereste, mert erről a panaszost tájékoztatta.
	A rendőrség cselekményei a jogszabályi előírásoknak megfelelőek voltak, a tartás elmulasztásának vétsége kapcsán keletkezett nyomozást megszüntető határozatot az ügyészségnek továbbították, de nem vádemelési javaslattal.

Felkérem az eljáró rendőrséget, hogy a jövőben fokozottan ügyeljen a pontos tájékoztatásra.

Budapest, 2000. július 24.

Gönczöl Katalin