OBH 1553/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin

Az eljárás megindulása:
	A panaszos beadványában azt sérelmezte, hogy súlyos betegsége ellenére az Országos Orvosszakértői Intézet Orvosi Bizottsága munkaképesség-csökkenésének mértékét III. csoportos 67 százalékra vélelmezte mind az első, mind állapot rosszabbodás miatt kért újabb felülvizsgálatakor is. A panaszos jogorvoslati lehetőségével nem tud élni, mivel a magyar-jugoszláv szociálpolitikai egyezmény hatálya  alá tartozó rokkantsági nyugdíj igényét a nyugdíjbiztosító nem bírálta el határozattal.
	A panaszos 2000. február 1. óta rendszeres szociális segélyből él, és az NN Biztosítónál kötött szerződése szerint csak II. csoportos rokkantság esetén jogosult járadékra.

Érintett alkotmányos jogok:
Szociális biztonsághoz való jog (Alkotmány 70/E. §)
Jogorvoslathoz való jog [Alkotmány 57. § (5) bekezdés]

Alkalmazott jogszabályok:
- A társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. évi törvény (Tny.)
- Az 1959. évi 20. törvényerejű rendelet a Magyar Népköztársaság kormánya és a Jugoszláv Szövetségi Népköztársaság kormánya között állampolgáraik szociális biztonságával kapcsolatos kérdések rendezése tárgyában Budapesten, az 1957. évi október hó 7. napján kötött egyezmény kihirdetéséről.
- A szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény (Szt.)

Megállapított tényállás:
	Az 1956. március 3-án született letelepedési engedéllyel rendelkező jugoszláv állampolgárságú panaszos 1999. március 10-én rokkantsági nyugdíj igényt nyújtott be az elbírálásra jogosult Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatósághoz. A kérelem előterjesztését követően a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosító Igazgatóság 1999. március 17-én felkérte az igénylőt az eredeti jugoszláv munkakönyve benyújtására, ezzel egyidőben felkérte az igénylő lakóhelye szerinti Csongrád Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóságot az orvosi vizsgálat lebonyolítására. Az I. fokú orvosi bizottság 1999. április 9-én kelt 771205/99. számú szakvéleménye szerint az igénylő munkaképesség-csökkenésének mértéke 67 százalékos (rokkant).
	A panaszos, valamint a Megyei Egészségbiztosítási Pénztár igazolása szerint a táppénzjogosultsága 1999. április 30-án megszűnt, így 1999. május 1-jétől, egyéb jogszabályban előírt feltételek megléte esetén (szükséges szolgálati idő) jogosult rokkantsági nyugdíjra.
	A panaszos Magyarországon szerzett szolgálati ideje 5 év 121 nap, munkakönyve alapján külföldön szerzett szolgálati ideje 17 év 53 nap, az utóbbi igazolására, valamint a nyugdíjrész megállapítására a külföldi nyugdíjszerv jogosult.
A külföldi szervvel való kapcsolattartásra, a szükséges levelezés bonyolítására csak az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgató jogosult.
	A külföldi szervtől az első megkeresésre - sürgetést követően - 2000. április 13-án érkezett válasz azonban még nem a megállapító határozat, hanem további kérelem a rokkantsági nyugdíjigény elbírálásához. A kért hiánypótlást a panaszos által történő benyújtást követően az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság 2000. május 30-án továbbította.
	A fentiekkel párhuzamosan az Igazgatóság a munkáltatónál ellenőrzést végzett, mert a munkabér közlést az igénylő maga írta alá. Az igényt elbíráló határozatot az Igazgatóság csak a külföldi nyugdíjszerv végleges válaszát követően hozhatja meg.
	A rendelkezésre álló adatok alapján a magyar nyugdíjbiztosítót terhelő 5/22-ed nyugdíjrész 3489 Ft, melyet 1999. május 1-jétől lehet visszamenőleg megállapítani és folyósítani, de csak akkor, ha a jugoszláv nyugdíjbiztosító megállapítja a panaszos nyugdíj jogosultságát.
	A panaszos 1999. augusztusban, majd 2000. január 27-én benyújtott állapotrosszabbodási kérelmét az orvosi bizottság 1999. szeptember 9-én és 2000. május 9-én elbírálta, ismét III. csoportos rokkantságot vélelmezett.
	Tekintettel azonban arra, hogy a külföldi nyugdíjbiztosító végleges válasza még nem áll rendelkezésre, az Igazgatóság határozatot nem hozhatott, így a panaszos nem élhet jogorvoslati lehetőségével.
	Ásotthalom község Polgármesteri Hivatala Igazgatási Irodája a 124/2000. számú, 2000. február 9-én kelt határozatával a panaszos részére 2000. január 1-jétől 13 280 Ft rendszeres szociális segélyt állapított meg a szociális törvény alapján azzal az indokkal, hogy a panaszos egyedülálló, egészségi állapota miatt munkát vállalni nem tud. Rendszeres jövedelemmel nem rendelkezik. Létfenntartását biztosító vagyona nincs. Vélhetően szolgálati időn alapuló rokkantsági nyugdíjra jogosult, munkaképesség-csökkenése 67 százalékos, azonban az ügyintézés nemzetközi egyezmény alapján történik, amely több hónapig elhúzódik. Létfenntartása tehát ebből a jövedelemből még átmenetileg sem biztosítható.
	A vizsgálat eredményeként a szociális biztonsághoz való alkotmányos jogokkal összefüggésben visszásságot nem állapítottam meg, mivel a nemzetközi egyezmény hatálya alá tartozó nyugdíj igény elbírálása objektív okok miatt húzódik el és a panaszos rendszeres szociális segélyben részesül.
Sérült azonban a panaszos jogorvoslathoz való joga, mert a rokkantsági nyugdíj igény elbírálásáról az eljárás bonyolultsága és a külföldi szerv késedelme miatt nem kapott határozatot.
	A jugoszláv nyugdíjbiztosító a panaszos rokkantsági nyugdíjigényét (nyugdíjrészt) elbíráló határozatának megérkezéséig, mely feltétele a magyar nyugdíjrész megállapításának, a vizsgálatot felfüggesztem.

Felkérem a Külügyminisztert, hogy vizsgálja meg a diplomáciai vagy konzuli úton történő segítségnyújtás lehetőségét.

Budapest, 2000. június 27.

Gönczöl Katalin