OBH 1520/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Fogarassy Edit

Az eljárás megindulása:
	A panaszos beadványában sérelmezte, hogy fiatalkorú gyermekét anélkül hallgatták meg tanúként a BRFK-n, hogy erről a szülőket - mint törvényes képviselőket - értesítették volna. A fiút a középiskolából vitték el a rendőrök, miután azt mondták neki és az osztályfőnökének, hogy a szülők is jelen lesznek a meghallgatáson. A panaszos kifogásolta, hogy nem kaptak másolati példányt a jegyzőkönyvből, valamint, hogy gyermekéről három fényképet készítettek a rendőrségen, mintha gyanúsított lenne.
Az ügyben alkotmányos állampolgári jogokat érintő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében a BRFK vezetőjétől a panaszban foglaltak kivizsgálását és a vonatkozó büntetőeljárási iratok megküldését kértem.

Érintett alkotmányos jogok:
	Jogállamiság, jogbiztonság elve, tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § /1/ bek.)
A gyermeknek a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéshez való joga (Alkotmány 67. § /1/ bek.)

Az ügy jogszabályi háttere:
•	1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról (Be.):
62. § (1) Tanúként az hallgatható ki, akinek a bizonyítandó tényről tudomása van.
63. § (4) Gyermek- és fiatalkorú tanúkénti kihallgatásánál - a hatóság belátása szerint - gondozója és pedagógus nevelője is jelen lehet.
112. § (1) A hatóság - ha e törvény kivételt nem tesz - azt idézi, akinek jelenléte az eljárási cselekménynél kötelező, és azt értesíti, akinek a jelenléte nem kötelező, de a törvény lehetővé teszi.
(3) Szükség esetén az idézés vagy az értesítés rövid úton (pl. távbeszélő útján) is történhet.
(6) Kiskorú idézéséről a gondozóját azzal a felhívással kell értesíteni, hogy a megjelenéséről gondoskodjék. Kiskorú idézéséről és értesítéséről a törvényes képviselőjét is értesíteni kell.
A 112. § (6) bekezdésének alkalmazása szempontjából kiskorú alatt a 18 éven aluli (gyermekkorú és fiatalkorú) személy értendő, kivéve, ha házasságkötéssel nevezett már nagykorúságot szerzett.
•	1991. évi LXIV. törvény a gyermek jogairól szóló, New Yorkban, 1989. november 20-án kelt Egyezmény kihirdetéséről:
I. cikk Az Egyezmény vonatkozásában gyermek az a személy, aki tizennyolcadik életévét nem töltötte be, kivéve ha a reá alkalmazandó jogszabályok értelmében nagykorúságát már korábban eléri.
II. cikk 1. A szociális védelem köz- és magánintézményei, a bíróságok, a közigazgatási hatóságok és a törvényhozó szervek minden, a gyermeket érintő döntésükben a gyermek mindenek felett álló érdekét veszik figyelembe elsősorban.
•	1994. évi XXXIV. törvény a rendőrségről:
42. § (1) A Rendőrség a rendőri intézkedéssel összefüggésben az intézkedéssel érintett személyről, a környezetről, illetőleg a rendőri intézkedés szempontjából lényeges körülményről, tárgyról kép- és hangfelvételt készíthet. A Rendőrség közterületen, közbiztonsági célból képfelvevőt helyezhet el olyan módon, hogy annak jelenléte az állampolgárok számára nyilvánvalóan észlelhető legyen. A felszerelt képfelvevő elhelyezéséről, működtetéséről tájékoztatni kell a lakosságot. A Rendőrség által készített kép- és hangfelvételek, illetőleg az abban szereplő személyes adatok csak az esemény helyszínén elkövetett bűncselekmény vagy szabálysértés miatt kezdeményezett eljárás során, valamint körözött személy azonosítása céljából használhatók fel.
(2) Ha az esemény helyszínén kép- és hangfelvételen rögzített cselekmény miatt büntető- vagy szabálysértési eljárás nem indult, továbbá, ha az abban levő adatok nem képeznek maradandó értéket, a kép- és hangfelvételt legkésőbb az esemény időpontjától számított hat hónap elteltével meg kell semmisíteni.
•	4/1991. (III. 14.) IM-BM együttes rendelet a büntetőeljárás során keletkezett iratokból másolat adásáról:
1. § (1) A büntetőeljárás során keletkezett iratokról - ideértve az eljáró hatóság által beszerzett, illetőleg a büntetőeljárásban részt vevő személyek által becsatolt iratokat is - az a hatóság, amely előtt a büntetőeljárás folyamatban van a terhelt, a védő, a törvényes képviselő, a sértett, a magánvádló, a magánfél, az egyéb érdekelt valamint a sértett a magánfél, és az egyéb érdekelt képviselője kérésére nem hiteles másolatot, külön kérelmére hiteles másolatot ad.
5. § (3) A másolatért az illetékekről szóló 1990. évi XCIII. törvény 42. §-ának (3) bekezdésére figyelemmel, a törvény mellékletének IV. címében meghatározott összegű illetéket illetékbélyeggel kell megfizetni; az illetékbélyeget lehetőleg arra az iratra kell felragasztani, amelyről másolat készült.

A megállapított tényállás:
	A BRFK Életvédelmi Osztályán 2000. február 29-én nyomozást rendeltek el ismeretlen tettessel szemben életveszélyt okozó testi sértés bűntettének alapos gyanúja miatt. A bűncselekményt egy biztonsági kamera rögzítette, mely alapján - egyedi azonosításra alkalmatlan módon - megadható volt az elkövető személyleírása. A rendőrség a médián keresztül és a tágabb lakókörnyezetben elhelyezett felhívásokon a lakosság segítségét kérte. A nyomozó hatósághoz érkezett névtelen bejelentés szerint az elkövetőben felismerni vélték a panaszos egyik fiát. A bejelentés alapján a rendőrök 2000. március 4-én adatgyűjtést végeztek a helyszínen, beszéltek a panaszos fiaival és megállapították, hogy a kisebbik fiú személyleírása hasonlít az elkövetőéhez. Erre tekintettel az elkövetői körből való kizáráshoz szükségessé vált a testvérpár soron kívüli kihallgatása. Március 6-án délelőtt a hatóság tagjai a panaszos nagykorú fiát a lakásukról a BRFK-ra kísérték, ahol tanúként hallgatták ki. A panaszos kiskorú gyermekét pedig délután, 13 óra körül a középiskolájában kereste fel két civilruhás rendőr. Az eljáró nyomozók először az iskola igazgatójánál igazolták magukat, tájékoztatva őt a jövetelük céljáról. Ezt követően az osztályfőnökkel beszéltek, aki megemlítette nekik a rákospalotai esetet, mire biztosították arról, hogy a szülőket értesítették és jelen lesznek a kihallgatáson. Ennek ellenére az osztályfőnök közölte a tanulóval, hogy nem köteles elmenni, de a nyomozók neki is azt állították, hogy a szülei ott lesznek. A kiskorút a BRFK Teve utcai épületébe kísérték, ahol - szülei jelenléte nélkül - tanúként kihallgatták. Mindkét fiúról három fényképfelvételt készítettek. A  szülők csak este értesültek a történtekről, majd később panaszt tettek a rendőrségen.
A nyomozást a BRFK 2000. június 28-án megszüntette, mert az elkövető kilétét nem lehetett megállapítani.

A vizsgálat megállapításai:
	A BRFK tájékoztatása szerint a szülők ill. az osztályfőnök által hozzájuk benyújtott panaszokat kivizsgálták. Megállapították, hogy a testvérek soron kívüli tanúkihallgatására - a bűncselekmény különös tárgyi súlya miatt, a tényállás felderítése érdekében - szükség volt. A bekísérésre vonatkozó rendőri felkérés, melynek a testvérek önként eleget tettek,  büntető-eljárásjogilag rövid úton való idézésnek tekinthető (Be. 112. § /3/ bek.). Miután a rendőrség az eljárás lehető leggyorsabb lefolytatására törekedett, a két fiú rövid úton történő idézése jogszerű és kriminálpolitikai szempontból szakszerű volt. Ugyanakkor a Be. 112. § /6/ bekezdése alapján a kiskorú idézéséről a szülőt, mint törvényes képviselőt értesíteni kellett volna. A hatóságot ennélfogva felelősség terheli az értesítés elmulasztása miatt. A rendőr-főkapitány utasította a Nyomozó Főosztály vezetőjét, hogy az érintett rendőri állományt oktassa ki a kiskorú idézésének törvényes módjáról, valamint intézkedjen, hogy kiskorú rövid úton, különösen oktatási intézményből való idézésére csak halaszthatatlan esetben, megalapozott indokkal kerüljön sor. A főosztályvezető az utasításban foglaltakat parancsnoki értekezleten, szóban ismertette.
A BRFK tájékoztatása szerint a kihallgatott személyekről az 1994. évi XXXIV. törvény 42. § /1/ értelmében készítettek fényképfelvételeket, melyeket az ügy iratai közt kezeltek azért, hogy egy esetleges felismerésre való bemutatás során a tanúkat kizárhassák az elkövetői körből. A fényképeket a továbbiakban nyomozati cselekményhez nem használták fel, a bűncselekmény elévüléséig a bűnügyi iratok között kezelik. Az iratokról a hatóság csak kérelemre, illeték fizetése ellenében ad másolatot.
	Vizsgálatom során - a megkeresésre adott válasz és a rendelkezésre álló iratok alapján - megállapítottam, hogy a BRFK eljárása visszásságot okozott a tisztességes eljáráshoz, valamint a gyermek megfelelő erkölcsi fejlődéséhez való alkotmányos jogokkal összefüggésben. A jogállamiságból levezethető tisztességes eljárás elvének sérelmét jelenti az eljáró hatóság részéről - többek között - a hatalommal való visszaélés és a nem megfelelő felvilágosítás-nyújtás. Az állampolgárok szándékos félrevezetése súlyosan megrendítheti a hatóságokba vetett közbizalmat, és jelentős mértékben hozzájárulhat a lakosság és a hatóságok között fennálló kapcsolatok eltorzulásához, az együttműködés meghiúsulásához. A 18 év alatti gyermeket - Magyarország által is aláírt nemzetközi egyezmények értelmében - fokozott védelem illeti meg mind az állam, mind a hatóságok részéről, melyeknek eljárásuk során szem előtt kell tartaniuk a gyermek érdekét.
Az esetet követően kiadott vezetői utasításra ill. a foganatosított intézkedésre, valamint az időmúlásra (a fegyelmi felelősség elévülésére) tekintettel ajánlást nem teszek, de felhívom a budapesti rendőr-főkapitány figyelmét, hogy - a hasonló esetek elkerülése érdekében - a jövőben kövesse nyomon az utasításban foglaltak érvényesülését.
	A rendőrségről szóló törvény 42. §-a szerint a törvényben szabályozott rendőri intézkedésekkel érintett személyről készült kép- és hangfelvétel kizárólag az esemény helyszínén elkövetett bűncselekmény vagy szabálysértés miatt indult eljárás során, továbbá körözött személy azonosítása céljából használhatóak fel. E rendelkezés alapján használhatta fel a rendőrség a büntetőeljárás során a biztonsági kamera által a bűncselekmény helyszínén rögzített képet. A tanúkihallgatást követően a panaszos fiairól készített fényképekre azonban értelemszerűen nem vonatkozhat ez a paragrafus, minthogy azok nem az esemény helyszínén készültek és nem körözött személy azonosítását szolgálták. A büntetőeljárással összefüggésben  a fényképkészítés szabályait a 8/2000. (II. 16.) BM-IM-PM rendelet tartalmazza, de ez kizárólag a gyanúsítottakról készíthető és nyilvántartható fényképekre vonatkozik.
A tanúkról készített fényképek tekintetében - a jogállamiság és a jogbiztonság követelményének sérelme mellett - felmerül a személyes adatok védelmének kérdése, melynek vizsgálata az adatvédelmi biztos hatáskörébe tartozik. Ennélfogva felkérem az adatvédelmi biztost az ügy további vizsgálatára.

Budapest, 2001. április 12.

Gönczöl Katalin