OBH 1513/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr. Somosi György

Az eljárás megindítása
	A panaszos beadványában azt sérelmezte, hogy a közeli hulladéklerakóból a szél rendszeresen ingatlanára hordja a szemetet.
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése alapján az ügyben a tulajdonhoz- és az egészséges környezethez való jog érintettsége folytán vizsgálatot indítottam.
	Eljárásom során megkerestem Papos Község Jegyzőjét, akitől rövid úton, majd levélben kértem tájékoztatást a panasszal kapcsolatos álláspontjáról és az ügy előzményeiről.

A megállapított tényállás
	A panaszos a Környezetvédelmi Minisztériumhoz intézett beadványában azt sérelmezte, hogy a földjétől 50 méterre lévő szeméttelepről a szél nylon és papírhulladékokat hord ingatlanára. Levelében szerepel az is, hogy sövény telepítését vagy kerítés létesítését kérte a Polgármesteri Hivataltól, ez azonban nem történt meg.
	A panasz alapján eljáró Környezet- és Természetvédelmi Főfelügyelőség a beadványt áttette Papos Község Polgármesteri Hivatala jegyzőjének. A határozat tartalmazza, hogy a köztisztasággal és a települési szilárd hulladékkal összefüggő tevékenységekről szóló 1/1986. (II.21.) ÉVM-EüM együttes rendelet 11. § (4)-(5) bekezdésében foglaltak érvényesülését a jegyző a panaszbejelentés alapján vizsgálja ki és a szükséges intézkedéseket tegye meg.
	Papos Község Jegyzője arról tájékoztatott, hogy az önkormányzat a hulladék-lerakót megfelelően karbantartja, az ott elhelyezett hulladékot összetolja, időnként földtakarással látja el. Ennek ellenére előfordul, hogy a szél egyes hulladékokat a lerakón kívülre sodor. Különösen akkor gyakori ez, ha a hulladékot szándékosan nem a lerakóban helyezik el, hanem a lerakóhoz vezető út mentén borítják le. A lerakó környezetében szétszóródott hulladékot az önkormányzat közhasznú foglalkoztatottai rendszeresen összeszedik és a lerakóban helyezik el.
	Ismételt tájékoztatásában a jegyző beszámolt a helyszínen szerzett tapasztalatairól. Megállapította, hogy a lerakóhely rendezett, karbantartott, azonban elsősorban a lerakót övező fasorokban szétszóródott hulladék volt. A közhasznú foglalkoztatottak a szél által széthordott hulladékot összeszedték és a lerakóhelyen helyezték el.

Az ügy jogszabályi háttere
	A köztisztasággal és a települési szilárd hulladékkal összefüggő tevékenységekről szóló 1/1986. (II.21.) ÉVM-EüM együttes rendelet 3. § d) pontja szerint települési szilárd hulladék a háztartási hulladék (szemét) és az egyéb szilárd hulladék.
Az e) pont értelmében háztartási hulladék (szemét): a lakásokban, valamint a lakás, üdülés, pihenés céljára használt egyéb helyiségekben, valamint a lakók közös használatára szolgáló helyiségekben és területeken keletkezett szilárd hulladék, így pl. a salak (beleértve a központi fűtésből keletkezett salakot is), a rongy, a söpredék, hamu, korom, edény, eszköz, ablaküveg, papír, konyhai hulladék (ideértve a műanyag konzervdobozt, üveget, kisebb méretű bútordarabot), továbbá a kisebb mennyiségű falvakolatot, a kerti és gazdasági hulladék, falomb, nyesedék, valamint a lakásban folytatott kisipari tevékenység gyakorlásából keletkezett hulladék, ha a naponta keletkező mennyisége nem haladja meg a meghatározott szokásosnak minősülő mennyiséget;
Az f) kimondja, hogy egyéb szilárd hulladék: a lakásban és az emberi tartózkodásra szolgáló más helyiségekben felhalmozódott szilárd hulladék (nagyobb méretű berendezési tárgy, lom, bútor, ágybetét, háztartási berendezés és készülék stb.), valamint az azokhoz tartozó területeken, illetőleg a közterületeken keletkezett szilárd hulladék (szemét).
	A 10. § (1) bekezdése úgy szól, hogy települési szilárd hulladékot kizárólag a települési, fővárosban a fővárosi önkormányzat képviselőtestülete által a területi adottságok figyelembevételével e célra kijelölt, lehetőleg több települést (körzetet) kiszolgáló - a közegészségügyi, a vízügyi, a környezetvédelmi, az építésügyi és közlekedési hatósági előírásoknak megfelelően kialakított és üzemeltetett - lerakóhelyen (telepen), illetőleg létesítményben szabad elhelyezni és ártalmatlanítani.
	A 11. § (4) bekezdése szerint a lerakóhelyet úgy kell bekeríteni, hogy annak területére települési szilárd hulladék ellenőrzés nélkül ne kerülhessen, illetőleg az a hulladék szél által történő széthordását megakadályozza.
Az (5) bekezdés kimondja, hogy a lerakóhelyen elhelyezett települési szilárd hulladék folyamatos takarásáról gondoskodni kell. A telepet úgy kell üzemeltetni, hogy a környezetre káros zaj- és légszennyezést, valamint az ott dolgozókra egészségkárosítást ne jelenthessen. Azokon a lerakóhelyeken, amelyeken a lerakás megszűnt, olyan mértékű takarást kell alkalmazni, hogy a területek újrahasznosításra (erdősítés, gyepesítés) alkalmasak legyenek.
	A 17. § (1) bekezdésének b) pontja úgy rendelkezik, hogy a köztisztasággal kapcsolatos kötelezettségek teljesítésének ellenőrzéséről - a közterületfelügyelet és az érdekelt szakhatóságok közreműködésével - a jegyző gondoskodik.

Az érintett alkotmányos jogok
	A Magyar Alkotmány 2. § (1) bekezdése kimondja, hogy a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
	A 13. § (1) bekezdése értelmében a Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
	A 18. § rögzíti, hogy a Magyar Köztársaság elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez.

A vizsgálat megállapításai
	Az 1/1986. (II.21.) ÉVM-EüM együttes rendelet alapján a jegyző gondoskodik a köztisztasággal kapcsolatos kötelezettségek teljesítésének ellenőrzéséről.
	E rendelet 11. §-a a lerakóhely működtetésével kapcsolatos követelményeket fogalmazza meg. Eszerint a lerakóhelyet be kell keríteni, amely kettős célt szolgál: egyrészt biztosítja, hogy a lerakóhely területére települési szilárd hulladék ellenőrzés nélkül ne kerülhessen, másrészt pedig megakadályozza a hulladék szél általi széthordását.
	A konkrét ügyben éppen a hulladék szél általi szétszóródását sérelmezi a panaszos. Az Önkormányzat a problémát úgy igyekszik megoldani, hogy a szétszóródott hulladékot a közhasznú foglalkoztatottakkal összeszedeti.
	A panaszos beadványában említést tesz a kerítés hiányáról, amely megakadályozná a szemét szétszóródását. A jegyzői válaszlevelek nem tartalmaznak utalást a lerakó bekerítettségére, vagy az arra irányuló tervekre.
	A széthordott hulladék rendszeres összegyűjtése eseti megoldást jelent a problémára. Az országgyűlési biztos méltányolja az önkormányzatnak a hulladéklerakó és annak környéke karbantartására irányuló erőfeszítéseit, azonban nem tekinthet el a hatályos jogszabályi rendelkezéstől, amely előírja a lerakóhely bekerítését: "A lerakóhelyet úgy kell bekeríteni, hogy...az a hulladék szél által történő széthordását megakadályozza."
	A rendelkezésemre álló információk szerint a Papos községben működő lerakó nincs bekerítve, ezért annak működése nem felel meg a köztisztasággal és a települési szilárd hulladékkal összefüggő tevékenységekről szóló 1/1986. (II.21.) ÉVM-EüM együttes rendelet 11. § (4) bekezdésében írt követelménynek. A kerítés hiánya miatt a szél a környező ingatlanokra sodorhatja a hulladékokat. A jegyző válaszában a földtulajdonosok jogos igényének tartotta, hogy a lerakóban elhelyezett hulladék ne szennyezze a földterületüket.
	Megállapítottam, hogy a bekerítettség hiányából adódó állapot visszásságot okoz a jogállamiságból fakadó jogbiztonság alkotmányos elvével és a tulajdonhoz való joggal összefüggésben, emellett veszélyeztetheti az egészséges környezethez való jogot.

Kezdeményezés
	A visszásság megszüntetése érdekében az 1993. évi LIX. tv. 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem, hogy Papos Község Képviselő-testülete mihamarabb gondoskodjon a lerakóhely bekerítéséről. Mindaddig, amíg a terület bekerítése nem történik meg, szükségesnek tartom, hogy a közhasznú foglalkoztatottak - a korábbi gyakorlatnak megfelelően - rendszeresen tisztítsák a lerakó környezetét.

Budapest, 2000. szeptember 6.

Gönczöl Katalin