OBH 1387/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos sérelmezte, hogy előzetes letartóztatásban lévő férjét Zalaegerszegről a Pálhalmai Büntetés-végrehajtási Intézet Sándorházi részlegébe szállították át és emiatt jelentősen nehezebbé vált családja részére a kapcsolattartás. Hozzátartozójának áthelyezési kérelmére késedelmesen kapott - elutasító - választ. A panasz alapján  az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.

Érintett alkotmányos jog: 
Kérelemhez, panaszhoz való jog (Alk. 64. §)

Alkalmazott jogszabályok:
1979. évi 11. törvényerejű rendelet a büntetések és az intézkedések végrehajtásáról
24. § A szabadságvesztést a bíróság által meghatározott fokozatban – fegyházban, börtönben vagy fogházban – és a büntetés-végrehajtási szervezet által kijelölt, lehetőleg az elítélt lakóhelyéhez legközelebb eső büntetés-végrehajtási intézetben hajtják végre. A fegyház a börtönnél, a börtön a fogháznál szigorúbb végrehajtási mód.
21/1994. (XII. 30.) IM rendelet a büntetés-végrehajtási intézetek kijelöléséről
9. § Ha az elítéltet a Tvr. 24. §-a alapján a lakóhelyéhez legközelebbi – a végrehajtási fokozatnak megfelelő – büntetés-végrehajtási intézetben nem lehet elhelyezni, a büntetés-végrehajtás országos parancsnoka a végrehajtásra az 5–7. §-okban foglaltakról eltérő más büntetés-végrehajtási intézetet is kijelölhet.
6/1996. (VII. 12.) IM rendelet a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól
6. § (1) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a fogvatartottnak a fogvatartással összefüggő ügyében – hivatalból vagy kérelemre – azon intézet kijelölt szervezeti egységének a vezetője dönt, ahol a fogvatartott a büntetés vagy intézkedés végrehajtása céljából tartózkodik. A fogvatartott a fogvatartással összefüggő ügyében – a kérelem, bejelentés tárgyának a megjelölése nélkül – személyes meghallgatást kérhet az intézet szervezeti egységeinek a vezetőitől vagy a parancsnoktól, hozzájuk írásban közvetlenül is fordulhat.
(2) A fogvatartott az (1) bekezdés szerinti döntés (intézkedés, határozat) ellen, vagy annak elmulasztása esetén panasszal fordulhat a parancsnokhoz. Ha a döntést a parancsnok, vagy jogszabályban meghatározott esetekben a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága (a továbbiakban: Országos Parancsnokság) kijelölt szervezeti egységének a vezetője hozta, a panaszt az országos parancsnok bírálja el.
(3) Ha jogszabályban meghatározott esetekben a fogvatartott ügyében az országos parancsnok döntött, a panaszt az igazságügyminiszter bírálja el.
(4) A panaszt a fogvatartott a döntés közlésétől, illetve a döntés elmulasztásától számított tizenöt napon belül terjesztheti elő. Ha a fogvatartott a panasz megtételében akadályoztatva volt, a tizenöt napos határidő az akadály megszűnésétől számít.
(5) A panaszt tizenöt napon belül kell elbírálni, e határidő indokolt esetben harminc nappal meghosszabbítható. A panasz elbírálásáról a fogvatartottat tájékoztatni kell.
(6) A parancsnok, az országos parancsnok, illetve az igazságügyminiszter döntése – ha jogszabály kivételt nem tesz – végrehajtható.
(7) Jogszabályban meghatározott esetekben a döntés ellen a fogvatartott a büntetés-végrehajtási bíróhoz (a továbbiakban: bv. bíró) fellebbezhet, illetve keresettel fordulhat a bírósághoz.
7. § A fogvatartott a fogvatartásával kapcsolatos ügyében – a 6. §-ban foglalt jogorvoslati lehetőségek mellett – közvetlenül fordulhat
 a) a büntetés-végrehajtás törvényességi felügyeletét ellátó ügyészhez, kérheti az ügyész általi meghallgatását;
b) a fogvatartás alatt gyakorolható állampolgári jogainak a sérelme esetén az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, illetve a nemzeti és etnikai kisebbségi jogok országgyűlési biztosához;
c) személyes adatainak kezelésével vagy a közérdekű adatok megismeréséhez fűződő jogainak gyakorlásával összefüggő jogsérelem esetén az adatvédelmi biztoshoz.
8. § A fogvatartott kérelemmel, illetve panasszal fordulhat a külön jogszabályokban meghatározott nemzetközi szervezetekhez.
9. § (1) A fogvatartott jogorvoslati jogának az érvényesüléséről az intézet gondoskodik.
(2) A jogorvoslati jog érvényesítésével kapcsolatos iratokat a címzettnek haladéktalanul továbbítani kell. A panaszokat, kérelmeket, bejelentéseket és a döntéseket az intézet köteles nyilvántartani.
(3) A 6–8. §-ban foglaltak nem érintik a fogvatartottak azon jogait (keresetindítás, feljelentés, jognyilatkozat megtétele, közérdekű bejelentés), amelyek a fogvatartástól függetlenül megilletik.
31. § (1) A szabadságvesztés végrehajtására a jogszabályokban foglalt feltételeknek megfelelő intézetet az Országos Parancsnokság illetékes szervezeti egységének a vezetője jelöli ki.
(2) Az elítélt az (1) bekezdés rendelkezésétől eltérő intézetbe – a kijelölésre jogosult engedélye alapján – akkor szállítható, ha
a) a kijelölt intézetben nincs férőhely;
b) a más intézetben való elhelyezés biztonsági okból indokolt;
c) az elítélt más intézetben való elhelyezését kérte;
d) a megfelelő foglalkoztatására csak más intézetben van lehetőség;
e) jogszabály így rendelkezik.
(3) Az elítélt a (2) bekezdés szerinti intézetbe csak akkor szállítható, ha ott a szabadságvesztés végrehajtási fokozatára, illetve az elítéltek elkülönítésére vonatkozó jogszabályi rendelkezések végrehajtása biztosított.

Megállapított tényállás:
	A panaszos férjét sikkasztás bűntettének alapos gyanúja miatt a Zala megyei Rendőrfőkapitányság 1999. február 24-én előzetes letartóztatásba helyezte. A panaszos és négy gyermeke a büntetőeljárás során rendszeresen látogatták a fogvatartottat, aki a Zala megyei Büntetés-végrehajtási Intézetben volt elhelyezve.
	1999. november 5-én a fogvatartottat a Pálhalmai Büntetés-végrehajtási Intézetbe szállították át, azzal az indokkal, hogy ott szakképzettségének megfelelő munkát tud végezni. Átszállítását követően nem állították munkába, ugyanakkor családja részére a kapcsolattartás jelentősen megnehezült. Az Intézetbe csak többszöri átszállással tudnak eljutni és ehhez a látogatást megelőző napon kell elindulniuk.
	A panaszos beadvánnyal fordult a büntetés-végrehajtás országos parancsnokához, amelyben ezekre az indokokra hivatkozva kérte, hogy férjét helyezzék vissza korábbi fogvatartási helyére. Beadványára nem kapott választ ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosához fordult. 2000. március 8-án arról tájékoztatott, hogy kérelmét elutasították.
 
A vizsgálat megállapításai:
	A hatályos jogszabályok szerint az elitélt fogvatartási helyét a büntetésvégrehajtási szervezet jelöli ki. Az elitéltet megillető jogok nem terjednek ki a fogvatartási hely megválasztására. A büntetésvégrehajtásról szóló törvényerejű rendelet ugyanakkor úgy rendelkezik, hogy a szabadságvesztés büntetést lehetőleg az elitélt lakóhelyéhez legközelebbi - megfelelő fokozatú - intézetben kell végrehajtani. Az a körülmény, hogy a jogszabály csak lehetőségként tartalmazza a büntetésnek a lakóhelyhez legközelebbi végrehajtását, nem jelenti azt, hogy a döntéshozó indoklás nélkül vagy a jogorvoslati lehetőség biztosítása nélkül elutasíthatja az erre irányuló kérelmet.
	A körülmények megállapítása és az átszállítással kapcsolatos döntés indokoltságának vizsgálata érdekében  a büntetés-végrehajtás országos parancsnokától kértem tájékoztatást. 
	A büntetés-végrehajtás országos parancsnoka 2000. április 26-án kelt levelében arról értesített, hogy a panaszos férjének visszahelyezési kérelmét - az elutasítás ellen benyújtott fellebbezés eredményeként - teljesítették és 2000. április 17-én visszaszállították a Zala megyei Büntetés-végrehajtási Intézetbe.

	A fentiek alapján a panasz ügyében alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot nem állapítottam meg, a panasz megoldódott, ezért a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2000. május 10.

Dr. Polt Péter