OBH 1302/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Csóré Erika

Az eljárás megindulás
	A nemzetbiztonsági hivatal egy hivatásos állományú tagjának panasza alapján folytatott vizsgálatom eredményeként az OBH 5403/1998. számú jelentésemben megállapítottam, hogy a végzett munka mennyisége és minősége szerinti jövedelemhez való alkotmányos joggal összefüggésben visszásságot okoz, ha az alapilletménybe nem foglalt többletteljesítményért, többlet-igénybevételért - például a hivatásos állományú dolgozó gépjárművezetésért -  a munkáltató nem nyújt megfelelő ellenszolgáltatást. A vizsgálat eredményeként ajánlásokat tettem a polgári titkosszolgálatokat felügyelő tárca nélküli miniszternek, aki azokat teljesítette.
	Hivatali munkám során tudomásomra jutott, hogy - hivatkozott vizsgálatom során - bevonták a panaszos ügyintézői gépjárművezetői engedélyét, amit később írásbeli kezdeményezésére sem kapott vissza, sőt írásban választ sem kapott kérelmére. Ezek alapján felmerült a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz, a kérelem vagy panasz előterjesztéshez való jog, továbbá a diszkrimináció tilalma sérelmének gyanúja. Ezért - hivatalból - utóvizsgálatot rendeltem el. Annak során felülvizsgálatra kértem a tárca nélküli minisztert.

Érintett alkotmányos jogok
•	Kérelem vagy panasz előterjesztéshez való jog (Alk. 64. §). 
•	A diszkrimináció tilalma (70/A. § /1/ bek.).
•	A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § /1/ bek.). 

A vizsgálat megállapításai
1.	Az OBH 5403/1998. szám alatt folytatott vizsgálatom eredményeként megállapított alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságokra figyelemmel ajánlottam a polgári titkosszolgálatokat felügyelő tárca nélküli miniszternek, hogy gondoskodjon a hivatal dolgozóinak gépjárművezetés tényleges kifejtéséért járó pótlékának és folyósításának szabályozásáról, vizsgáltassa meg országos szinten a többletmunkának minősülő, pótlékra jogosító feladatokat, és azok teljesítése esetén biztosítson megfelelő ellenszolgáltatást, illetve tegyen intézkedést a panaszost ért alkotmányos joggal összefüggő sérelem mielőbbi megszüntetésére.
	Az ajánlásokat a miniszter teljesítette. A polgári nemzetbiztonsági szolgálatok hivatásos állományú tagjainak illetményéről, valamint egyéb pénzbeli és természetbeni ellátásáról szóló 4/1997. (II.28.) TNM rendeletet kiegészítette a 8/A. §-sal, ami így szól: " (1) Gépjárművezetői pótlékra jogosult a ht. állomány tagja, ha külön engedély birtokában, elöljárói utasítás alapján, ügyintézői rendszerben működő szolgálati gépkocsit rendszeresen vezet és ezáltal külön gépjárművezető foglalkoztatása szükségtelen.
(2) Rendszeresnek minősül a gépjárművezetés, ha a ht. állomány tagja havonta a munkanapok több mint felében vezet szolgálati gépjárművet, vagy a gépjárművezetés legalább havi 1000 km futásteljesítménnyel jár.
(3) A ht. állomány akció szolgálati pótlékra jogosult tagja gépjárművezetői pótlékra nem jogosult." , vagyis a miniszter a polgári nemzetbiztonsági szolgálatok munkatársainak a gépjárművezetés tényleges kifejtéséért járó pótlékra és annak folyósítására vonatkozó szabályokat alkotott. A szóban forgó rendelkezés 1999. július 1-jén lépett hatályba. Ezen kívül a miniszter valamennyi polgári nemzetbiztonsági szolgálatnál felülvizsgáltatta a pótlékokkal kapcsolatos rendelkezéseket, de a gépjárművezetői pótlékon kívül más pótlék tekintetében problémát nem észlelt. A panaszos sérelmének orvoslásával kapcsolatban arról tájékoztatott, hogy a gépjárművezetői pótlékra való jogosultság normatív szabályozását követően - ha a panaszos a feltételeknek megfelel - fog kapni gépjárművezetői pótlékot. A tett intézkedéseket elfogadtam. 
	Időközben tudomásomra jutott, hogy parancsnokai bevonták a panaszos ügyintézői gépjárművezetői engedélyét, amit külön kérelmére sem kapott vissza, sőt ilyen irányú kérelmére írásbeli választ nem kapott.

2.	Megkeresésemre a polgári titkosszolgálatokat felügyelő tárca nélküli miniszter arról tájékoztatott, hogy az OBH 5403/1998. számra iktatott panasz előterjesztőjének ügyintézői gépjárművezetői engedélyét 1998. decemberében az illetékes parancsnok valóban bevonta. Ez azonban nem elöljárói önkény eredménye és nem az országgyűlési biztos eljárásának következménye volt. A bevonás azért történt, mert a panaszos munkaterülete úgy alakult, hogy szolgálati feladatait szolgálati gépkocsi igénybevétele nélkül is el tudja látni.
	A miniszter tájékoztatójában rámutatott, hogy a már hivatkozott polgári nemzetbiztonsági szolgálatok hivatásos állományú tagjainak illetményéről, valamint egyéb pénzbeli és természetbeni ellátásáról szóló TNM rendelet 28. § (1) bekezdése szerint - ami így szól: "A ht. állomány tagja a nemzetbiztonsági feladatok zavartalan ellátása érdekében a helyi, szolgálati célú utazásai lebonyolítására Budapesten éves bérletszelvényre, vidéken a helyi közlekedési vállalat által kibocsátott időszaki bérletszelvényre jogosult." - a hivatásos állomány tagja a szolgálati célú utazásai lebonyolítására alanyi jogon jogosult a helyi közforgalmú közlekedési eszközök ingyenes használatát biztosító bérletszelvényre. Amennyiben a szolgálati feladatok ellátása érdekében helyközi közforgalmú közlekedési eszközök igénybevétele válik szükségessé, az állomány tagja eseti jelleggel ingyenes utazást biztosító igazolvány igénybevételére jogosult. A szolgálati feladatok szolgálati gépjármű igénybevételével történő ellátására az állomány tagjának azonban nincs alanyi joga.
	Megállapította a miniszter azt is, hogy a panaszos 1999. szeptember 27-én kérelmet nyújtott be a szolgálati gépjármű vezetésének engedélyezésére. Kérelmére írásban választ nem kapott. A kirendeltség vezetője (a panaszos munkahelyi vezetője) azonban - az érintett szakterületi vezető jelenlétében - a törvényes határidőn belül közölte vele, hogy a kérelem elbírálására hatáskörrel rendelkező elöljáró - a főigazgató műveleti helyettese - nem tartotta indokoltnak, hogy az ügyintézői gépjárművezetői engedélyt ismét megkapja. A panaszos a döntést tudomásul vette, nem kifogásolta, hogy nem írásban utasították el kérelmét.
	A miniszteri tájékoztató tartalmazta továbbá, hogy a hivatásos állomány tagjának kérelem előterjesztéshez való jogát és a kérelem elbírálásának módját a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról szóló 1996. évi XLIII. törvény (Hszt.) 193. §-a szabályozza. A Hszt. 193. § (1) bekezdése szerint: "A hivatásos állomány tagja a szolgálati viszonyával összefüggő ügyben szóban vagy írásban kérelmet terjeszthet elő." A (3) bekezdés azt is kimondja, hogy "Az elöljáró a kérelem tárgyában 30 napon belül intézkedni köteles." A törvény azonban nem határozza meg az intézkedés kötelező formai elemét, vagyis azt, hogy az írásban előterjesztett kérelmet írásban kell elbírálni, vagy hogy a szóban előterjesztett kérelmet szóban és írásban is el lehet bírálni. Ugyanakkor a polgári nemzetbiztonsági szolgálatok hivatásos állományú tagjai szolgálati viszonyának létesítéséről, tartalmáról és megszüntetéséről szóló 1/1997. (II. 26.) TNM rendelet 59. § (1) bekezdése a következőképpen szól: "A szolgálati viszonnyal összefüggő, írásban benyújtott kérelem elbírálásakor a szolgálati elöljáró - a humánpolitikai szerv bevonásával - köteles az érintettet meghallgatni, a kérelem kivizsgálásáról írásos feljegyzést készíteni, továbbá intézkedéséről a kérelmezőt ugyancsak írásban tájékoztatni." Ez utóbbi előírásra tekintettel a miniszter megállapította, hogy a panaszos kérelmét elbíráló és a döntést kihirdető Nemzetbiztonsági Hivatal dolgozói eljárási szabályt sértettek akkor, amikor a döntésről csak szóban tájékoztatták a kérelmet előterjesztő hivatásos állományú dolgozót. Rámutatott azonban a miniszter arra is, hogy a feltárt eljárási szabálysértés az ügy érdemi kimenetelét nem befolyásolta. Ennek ellenére a mulasztásra és a szóban forgó miniszteri rendelet előírásainak pontos betartására a tárca nélküli miniszter felhívta a Nemzetbiztonsági Hivatal főigazgatójának figyelmét.
	Tájékoztatott a miniszter végül arról, hogy az állampolgári jogok országgyűlési biztosának OBH 5403/1998. számú jelentésében foglaltak nem voltak negatív hatással a panaszos szolgálati viszonyára, előmenetelére, munkafeltételeire. A panaszos szakmai munkájában az ügyintézői gépjárművezetői engedély visszavonását követően nem volt visszaesés. Munkája továbbra is átlagon felüli, amiért teljesítmény-elismerésben részesült.
	A miniszter tájékoztatását elfogadtam. Megállapítottam, hogy az ügyben sérült a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság követelménye, továbbá a panaszos tisztességes eljáráshoz és a kérelem előterjesztéshez való joga akkor, amikor az ügyintézői gépjárművezetői engedély megadása érdekében benyújtott kérelmét a műveleti főigazgató-helyettes nem írásban bírálta el. Ugyanezen alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot okozott a kirendeltség vezetője azzal, hogy a döntésről szóban tájékoztatta a panaszost. Az alkotmányos joggal kapcsolatos visszásságot annak ellenére meg kellett állapítanom, hogy a mulasztás nem érintette a kérelem tárgyában hozott döntést, mivel - bár látszólag formai követelmény - fontos tartalmi előírásokkal járó rendelkezés az, hogy az érintett kérelmére - a jogszabályban meghatározott esetekben - írásban kell válaszolni. Nem fogadható el ugyanis a Nemzetbiztonsági Hivatal eljáró tagjának az a magatartása, hogy a hivatásos állományú dolgozó kérelmére írásban nem válaszol, hanem arra csak szóban reagál. A megállapított alkotmányos joggal összefüggő visszásság ellenére ajánlást nem teszek, mivel elegendőnek és megfelelőnek tartom azt az intézkedést, hogy a polgári titkosszolgálatokat felügyelő tárca nélküli miniszter felhívta a Nemzetbiztonsági Hivatal főigazgatójának figyelmét a hasonló mulasztások jövőbeni elkerülésére.
	Végül szükségesnek tartom megjegyezni, hogy azt nem vitattam, hogy indokolt és megalapozott volt-e az OBH 5403/1998. számra iktatott beadvány előterjesztőjétől az ügyintézői gépjárművezetői engedély bevonása. Az országgyűlési biztosnak ugyanis nincs módja, sem lehetősége erre vonatkozó bizonyítékok beszerzésére. Az adott esetben a Nemzetbiztonsági Hivatal főigazgatójának műveleti helyettese volt abban a helyzetben, hogy megítélje, hogy a panaszos szolgálati gépkocsi nélkül el tudja-e látni feladatát. A főigazgató helyettes úgy ítélte meg, hogy igen. Ezért ezekkel kapcsolatban nem állapítottam a diszkrimináció tilalmának sérelmét.

Budapest, 2001. június 6.

Gönczöl Katalin