OBH 1279/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr. Somosi György

Az eljárás megindítása
	A tiszalöki panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosához intézett beadványában azt sérelmezte, hogy hadiárva egyösszegű térítés iránti kérelmét elutasították.
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése alapján az ügyben a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog érintettsége folytán vizsgálatot indítottam.
	Eljárásom során megkerestem Tiszalök Város Polgármesteri Hivatalának jegyzőjét, akitől álláspontjáról, illetve az ügy állásáról kértem felvilágosítást.

A megállapított tényállás
	A panaszos 1997. szeptember 8-án terjesztett elő kérelmet, melyben mint volt hadiárva, egyösszegű térítés megállapítását kérte. Beadványához mellékelte édesapja halotti anyakönyvi kivonatát, szülei házassági anyakönyvi kivonatát, saját születési anyakönyvi kivonatát, és az édesanyja részére az öregségi nyugdíj megállapításáról hozott határozatot, amely tartalmazza, hogy az igénylő hadiözvegyi ellátásban részesül. Mellékelt továbbá egy saját maga által tett nyilatkozatot is, melyben az áll, hogy édesapját a háborúban légnyomás érte, s mint hadirokkantat a debreceni kórházba szállították. A nyilatkozatban szerepel az is, hogy az 1947-ben megállapított hadiárva járadékot 1952-ben megszüntették, mert minimális földet kaptak.
	A polgármesteri hivatal a panaszost hiánypótlásra hívta fel, hogy kérelméhez csatolja a korabeli hadigondozó hatóság általi hadigondozásba vételéről, hadiárvává nyilvánításáról szóló dokumentumokat. A polgármesteri hivatal irattárában korabeli hadigondozási iratok nem találhatók, ezért tájékoztatták a panaszost, hogy azok hol szerezhetők be. Ezt követően a polgármesteri hivatal jegyzője az eljárást felfüggesztette.
	A Honvédelmi Minisztérium Hadtörténeti Intézet és Múzeum Központi Irattára arról értesítette a panaszost, hogy az Irattár birtokában lévő nyilvántartásban a panaszos édesapjára vonatkozó adat nem szerepel.

Az ügy jogszabályi háttere
	A hadigondozásról szóló 1994. évi XLV. törvény 10. § (1) bekezdése szerint az a hadirokkant, hadiözvegy, volt hadiárva, volt hadigyámolt és volt hadigondozott családtag, akinek a korabeli hadigondozó hatóság által megállapított pénzellátását 1944. december 22-ét követően politikai okból megszüntették, vagy szüneteltették, illetve ilyen ellátás iránti kérelmét politikai okból elutasították, az elmaradt pénzellátás kompenzálására egyösszegű térítésre jogosult. Meg kell állapítani az egyösszegű térítést annak a hadirokkantnak és hadiözvegynek, akinek hadigondozotti igényjogosultsága 1991. december 31-e előtt fennállt, de számára pénzellátást ezen időpontot követően állapítottak meg. A pénzellátás politikai okból történő megszüntetése, szüneteltetése, illetve elutasítása bizonyítására dokumentumok hiányában a kérelmező írásos nyilatkozata elfogadható.
A (4) bekezdés kimondja, hogy volt hadiárva, akit szülője halála miatt, volt hadigyámolt, akit szülője hadirokkantsága miatt, volt hadigondozott családtag, akit unokája, gyermeke vagy testvére halála miatt hadiárvaként, hadigyámoltként, illetve hadigondozott családtagként az 1933. évi VII. tc. alapján hadigondozásba vettek.
A 27. § (2) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a hadigondozotti jogosultságok megállapításával, illetőleg elbírálásával kapcsolatos minden közigazgatási, bírósági eljárás, továbbá a szükséges okiratok kiállítása iránt indított eljárás tárgyi illetékmentes.
	A törvény végrehajtásáról szóló 113/1994. (VIII.31.) Korm. rendelet 5. § (1) bekezdése értelmében az egyösszegű térítés megállapításáról a jegyző határoz.
A (3) bekezdés úgy rendelkezik, hogy nem minősül politikai oknak, ha a) a hadirokkant időközben bekövetkező - jelenleg is megállapítható - teljes gyógyulása, b) a Hdt. szerint is törvénysértőnek minősülő hadigondozásba vétele, c) a hadiözvegy házasságkötése, d) a hadiárva, hadigyámolt és a hadigondozott családtag esetében a jogszabályban előírt életkor betöltése, e) a hadiárva, hadigyámolt és a hadigondozott családtag térítésmentes intézeti ellátása miatt szüntették meg (szüneteltették) a hadigondozotti pénzellátást.
A (4) bekezdés kimondja, hogy ha a törvény 10. §-ának (1) bekezdése szerinti tényeket a kérelmező közokirattal nem tudja bizonyítani, a jegyző hivatalból felkérheti a nyugdíjfolyósító szervet - a kérelmező korabeli adatainak pontos feltüntetésével - a pénzellátás 1944. december 22-ét követő megszüntetésének (szünetelésének) bizonyítására.
Az (5) bekezdés úgy szól, hogy a nyugdíjfolyósító szerv az ellátást megállapító szerv megkeresésére saját irataiból bizonyítékokat szolgáltat. A bizonyítékok felkutatásának és szolgáltatásának költségeit a nyugdíjfolyósító szerv részére előzetes megállapodás alapján a Közalapítvány megtéríti.

Az érintett alkotmányos jogok
	A Magyar Alkotmány 2. § (1) bekezdése rögzíti, hogy a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam
	Az 57. § (1) bekezdése kimondja, hogy a Magyar Köztársaságban a bíróság előtt mindenki egyenlő, és mindenkinek joga van ahhoz, hogy az ellene emelt bármely vádat, vagy valamely perben a jogait és kötelességeit a törvény által felállított független és pártatlan bíróság igazságos és nyilvános tárgyaláson bírálja el.

A vizsgálat megállapításai
	A panaszos, mint volt hadiárva, egyösszegű térítés megállapítását kérte a tiszalöki polgármesteri hivatal jegyzőjétől. A hadigondozásról szóló 1994. évi XLV. törvény szerint az a volt hadiárva, akinek a korabeli hadigondozó hatóság által megállapított pénzellátását 1944. december 22-ét követően politikai okból megszüntették, vagy szüneteltették, illetve ilyen ellátás iránti kérelmét politikai okból elutasították, az elmaradt pénzellátás kompenzálására egyösszegű térítésre jogosult. A pénzellátás politikai okból történő megszüntetése, szüneteltetése, illetve elutasítása bizonyítására dokumentumok hiányában a kérelmező írásos nyilatkozata elfogadható.
	A törvény értelmében volt hadiárvának azt kell tekinteni - vagyis ezen a jogcímen az válhat egyösszegű térítésre jogosulttá - akit szülője halála miatt hadiárvaként az 1933. évi VII. tc. alapján hadigondozásba vettek. (A kérelem benyújtásának időpontjában hatályos törvényszöveg szerint: volt hadiárva az, akit szülőjének halála miatt hadiárvaként hadigondozásba vettek.)
	A rendelkezésre álló dokumentumok alapján megállapítható, hogy a panaszos édesanyja részére folyósított hadiözvegyi ellátást azért szüneteltették, mert ingatlanuk jövedelme meghaladta az előírt értékhatárt. Ebből következik, hogy az édesanya hadiözvegy volt, az ellátás szüneteltetése pedig politikai okból történt.
	A hadigondozásról szóló törvény végrehajtási rendelete értelmében, amennyiben a tényeket a kérelmező nem tudja bizonyítani, a jegyző hivatalból felkérheti a nyugdíjfolyósító szervet - a kérelmező korabeli adatainak pontos feltüntetésével - a pénzellátás megszüntetésének (szünetelésének) bizonyítására.
Vizsgálatom során rövid úton kértem felvilágosítást a Nyugdíjfolyósító Igazgatóságtól, amely a panaszos hadigondozásba vételére vonatkozó, azt igazoló dokumentummal nem rendelkezik.
Arról, hogy a jegyző megkereste-e a nyugdíjfolyósítót, nem rendelkezem információval. Mindazonáltal a jogosultságot megalapozó dokumentum fellelhetőségének hiányában a nyugdíjfolyósító jegyző általi megkeresése sem vezetett (volna) eredményre.
	A Honvédelmi Minisztérium hadigondozási és szociális osztályának vezetője arról tájékoztatott, hogy még 2000-ben várható a hadigondozásról szóló törvény módosítása, amely alapján lehetőség lesz a panaszos részére az egyösszegű térítés megállapítására.
	Eljárásom során megállapítottam, hogy a vizsgált ügyben a problémát az jelenti, hogy a panaszos a korábbi hadigondozásba vételét nem tudja igazolni. Emiatt a kérelemnek helyt adni valóban nem lehetett, a szükséges dokumentum hiányában az egyösszegű térítés folyósítására jelenleg nincs lehetőség. Erre tekintettel alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot nem állapítok meg.

Budapest, 2000. július 29.

Gönczöl Katalin