OBH 1155/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Gróf Aranka

Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével, illetve az ennek részét képező tisztességes eljáráshoz való alkotmányos joggal összefüggésben nem okoz visszásságot a kamara küldöttgyűlésének azon határozata, melyben a hatályos jogszabályok alapján a tagdíjelőleg mértékét időarányosan meghatározza, fizetési határidejét megjelöli, határozatát a kötelező kamarai tagság megszűnésére vonatkozó - a későbbiekben hatályba lépő - rendelkezések előírásaihoz igazítja, továbbá felhívja a figyelmet a jogerős döntés elleni jogorvoslat lehetőségére. 
	A panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosához fordult, mert nem értett egyet a Budapesti Kézműves Kamara 1999. december 10-i küldöttgyűlésének 56340/12/00. számú határozatával, melyben a 2000. évre vonatkozó tagdíjelőleg mértékéről és fizetési határidejéről rendelkezett. Sérelmesnek tartotta a megállapított tagdíj-előleg számításának alapját, valamint a határozat késedelmes, a fizetési határidő előtt néhány nappal történt kézbesítését. A törvénysértőnek ítélt kamarai határozat felülvizsgálatát kérte az ombudsmantól.
	A Budapesti Kereskedelmi és Iparkamara főtitkára és a volt Budapesti Kézműves Kamara ügyvezető igazgatója írásbeli megkeresésünkre adott tájékoztatása szerint a fenti küldöttgyűlési határozat a tagdíjelőleg mértékét a hatályos törvényi rendelkezések [a gazdasági kamarákról szóló 1994. évi XVI. törvény 54. § (1) bekezdés] alapján - a kötelező kamarai tagság 2000. október 31-ével történő megszűnésére is tekintettel - az előző évi tagdíj 66 %-ában, de minimum 3000.- forintban határozta meg. 
A panaszos részére meghatározott összeget (2. 500,- forintot) előző évi tagdíja (3000 Ft/év minimális tagdíj) alapján időarányosan állapították meg.
	A tagdíjelőlegeket közlő határozatokat a Kamara 2000. február 11-e és 18-a között - nem ajánlott küldeményként - postázta, ezért a panaszosnak szóló határozat feladásának  konkrét napját nem tudták kimutatni.
	A panaszos a küldöttgyűlés jogerős határozatában megállapított tagdíjrend felülvizsgálatát  a gazdasági kamarákról szóló 1994. évi XVI. törvény 59. §-ában foglaltak alapján a bíróságtól nem kérte, 2000. március 14-én a tagdíjelőleget befizette.
	Megállapítottam, hogy a volt Budapesti Kézműves Kamara eljárása a hatályos jogszabályi rendelkezéseken alapult, ezért döntésének megalapozottságát nem vontam kétségbe. 
	Tekintettel arra, hogy az eljárásom során nem találtam arra utaló adatot, amely a panaszos alkotmányos alapjogával összefüggően visszásság megállapítására okot adott volna, a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2000. november 18.

Gönczöl Katalin