OBH 1153/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin

Az eljárás megindulása:
A panaszos két problémával fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához. 
1.	A panaszos azt sérelmezte, hogy mivel háziorvosának a rendelési idő betartásával kapcsolatos rendszeres pontatlanságát panaszolta az illetékes Boconád község önkormány-zatánál, áttették őt a szomszéd község, Tarnabod háziorvosához. 
2.	A panaszos azért kért segítséget, mert a tarnamérai fogorvos, veje (aki süketnéma) fogpótlásáról nem adott számlát. A számlát segélykérésre szerették volna felhasználni. Eddig eredménytelenül fordult a Megyei Egészségbiztosítási Pénztárhoz, a MOK Heves Megyei Etikai Bizottságához és a MOK Országos Etikai Bizottságához. A beadvány szerint mind a fogorvos, mind a boconádi jegyző kérte, hogy álljon el a benyújtott panaszától.

Érintett alkotmányos jogok:
•	Tisztességes eljáráshoz való jog [Alkotmány 2. § (1) bekezdés]
•	Emberi méltósághoz való jog [Alkotmány 54. § (1) bekezdés]

Alkalmazott jogszabályok:
•	Az egészségügyről szóló 1972. évi II. törvény végrehajtásáról szóló 16/1972. (IV.29.) MT rendelet
•	1991. évi XI. törvény az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálatról 
•	56/2000. (XII.19.) AB határozat

Megállapított tényállás:
	A panasz alapján felmerült az Alkotmány 2. §-ában deklarált jogállamiságból fakadó tisztességes eljáráshoz, valamint a szabad orvosválasztáshoz való joggal szoros összefüggésben az Alkotmány 54. § (1) bekezdésében biztosított emberi méltósághoz való jog sérelmének lehetősége, ezért vizsgálatot tartottam szükségesnek.
	A háziorvossal kapcsolatos panasz vizsgálatához kérésemre az országos tisztifőorvos (az ÁNTSZ Heves Megyei Intézetének bevonásával), a fogorvossal kapcsolatos panasz vizsgálatához pedig az Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal nyújtott segítséget.
A rendelkezésre álló adatok, valamint a fenti szervek vizsgálatának eredményeképpen a következőket állapítottam meg.
1.	1999. október 29-én Boconád község önkormányzata hivatali helyiségében a panaszos a polgármestertől intézkedést kért a háziorvos rendelési idejének betartásához. A panaszos kérését azzal indokolta (a rendelkezésre álló jegyzőkönyv tanúsága szerint), hogy "rendszeresen" fordul elő a rendelés pontatlan kezdése, melynek következtében pl. lázas unokáját a hevesi gyermekorvoshoz kellett vinnie, amely miatt a háziorvos utólag rosszallását fejezte ki. 1999. november 30-án Boconád község képviselőtestülete az ülésről készült jegyzőkönyv szerint meghallgatta a panaszolt háziorvost és annak a kialakult helyzettel kapcsolatos, főleg objektív okokra hivatkozó magyarázatát, valamint tájékoz-tatását arról, hogy a panaszos betegnek a tarnamérai háziorvoshoz történő áthelyezését kérte. A háziorvos 1999. november 12-én valóban kéréssel fordult az ÁNTSZ Füzesabonyi Hivatal Hevesi Kirendeltsége tisztifőorvosához, hogy a panaszos beteg részére jelöljön ki másik családorvosi szolgálatot. Kérését azzal indokolta, hogy a beteg-orvos viszony megromlott, mivel "több alkalommal durva módon adott hangot elégedetlenségének a rendelő várójában várakozó betegek előtt amiatt, hogy neki várakoznia kell az orvosra, aki szerinte nem tartja be a rendelési időt". A háziorvos - bár elismerte, hogy időnként valóban nem tartotta be a rendelési időt, de ezt azzal indokolta, hogy gyógyszertárban volt ládafeltöltés miatt, más alkalommal sürgős hívásnak tett eleget, majd a MEP-hez kellett személyesen beutaznia, mert "a jelentésre szolgáló disc hibás volt" - nem látott lehetőséget az elmérgesedett kapcsolat rendezésére.
A városi tisztifőorvos a panaszos meghallgatása nélkül az 598-2/1999. számú határozatában "a legközelebbi telephellyel rendelkező" 3 km-re lévő tarnamérai háziorvost jelölte ki az 55/1992. (III.21.) Korm. rendeletre hivatkozva. Az ÁNTSZ Heves Megyei Intézet jelenlegi tisztifőorvosa megállapítása szerint "az akkori tisztiorvos a háziorvos írásbeli bejelentését elégnek tartotta ahhoz, hogy az orvos-beteg kapcsolat megromlását elismerje. Az idézett kormányrendelet az egészségügyről szóló 1972. évi II. törvény végrehajtásáról rendelkező 16/1972. (IV.29.) MT rendelet 13. szakaszát módosította, a 13/C. § (4) bekezdés kiegészítése lehetővé tette, hogy vitás kérdésekben a jelentkező személy állandó lakóhelye szerint illetékes városi (fővárosi kerületi) tisztifőorvos döntsön". A megyei tisztifőorvos tájékoztatása szerint a tisztifőorvos levelének kézhezvételét követően a panaszos személyesen az ÁNTSZ Városi Intézetében "minősíthetetlen hangon adta elő rosszallását". A fenti intézkedést hozó tisztifőorvos már nem dolgozik az ÁNTSZ-nél. Az országos tisztifőorvos vizsgálata azt is megállapította, hogy a fenti eseményeket követően a boconádi háziorvos és a panaszos közötti ügy állásáról az ÁNTSZ Heves Megyei Intézetének, mint felügyeleti szervnek a vizsgálatra történő felkérésig nem volt tudomása.
A panaszolt háziorvos 11 éve Boconád-Tarnabod községek háziorvosa, előtte 9 évig Tarnamérán dolgozott. Ezen időszak alatt az országos tisztifőorvos tájékoztatása szerint szakmai munkájával kapcsolatos egyéb panaszról az ÁNTSZ illetékes hivatala nem tud.
	A vizsgálat eredményeként megállapítom, hogy az Alkotmány 2. §-ában deklarált jogállamiságból fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott, hogy a panaszos és háziorvosa között kialakult vita és feszült helyzet miatt megromlott orvos-beteg kapcsolat helyreállítása érdekében kísérlet sem történt, bár a fenti jog érvényesülését megnehezítette a panaszosnak az eljárás során tanúsított botrányos, tűrhetetlen magatartása. A panaszolt háziorvos kérésére az ÁNTSZ Füzesabonyi Hivatala Hevesi Kirendeltsége tisztifőorvosa a beteg meghallgatását mellőzve, a beteg panaszának kivizsgálása nélkül, a tarnamérai háziorvost jelölte ki a beteg számára. Ezzel az intézkedéssel sérült a beteg szabad orvosválasztáshoz való joga, mely szoros össze-függésben áll az Alkotmány 54. § (1) bekezdésében biztosított emberi méltósághoz való joggal, annak megállapítása mellett, hogy saját emberi méltóságának mások általi tiszteletben tartását csak az remélheti jogosan, aki mások emberi méltóságát maradéktalanul tiszteletben tartja.
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdésében foglaltakra tekintettel kezdeményezem az illetékes ÁNTSZ Füzesabonyi Városi Intézete tisztifőorvosánál a feltárt alkotmányos visszásság orvoslását, nevezetesen a beteg meghallgatását, valamint a be nem tartott rendelési idők indokainak vizsgálatát harminc napos határidővel.

2.	A panasz és a benyújtott iratok, valamint az Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal elnöke által lefolytatott vizsgálat eredményeként a következőket állapítottam meg.
	A panaszos a Megyei Egészségbiztosítási Pénztárnak címzett, 1997. február 10-én kelt beadványával egy időben, ugyanezen ügyben az APEH Heves Megyei Igazgatóságát (a továbbiakban: Igazgatóság) is megkereste, és kérte panaszának kivizsgálását. Az Igazgatóság a beadványt tartalma alapján közérdekű bejelentésnek minősítette, és 1997. február 17-én lefolytatta a vizsgálatot.
Az ellenőrzés során, 1997. március 13-án (jegyzőkönyvvel) az Igazgatóság vizsgálat céljából átvette a panaszolt fogorvos 1996. évre vonatkozó iratanyagait, majd azok áttekintése után 1997. március 17-én személyes meghallgatást tartott.
A fogorvos nyilatkozata szerint a bejelentő veje 1996. novemberében két alkalommal járt nála, amikor is egy-egy foghúzásra került sor. A foghúzás sürgősségi ellátásnak minősült, amely ingyenes volt, ezért a fogorvos állítása szerint az elvégzett munkáért pénzt nem vett át. Más kezelést a panaszos vejénél nem végzett. A fogorvos véleménye szerint a bejelentés a panaszos felesége részére végzett munkával függött össze, akinek 1996. év szeptember-október hónapokban felső fogsort készíttetett, amely fogsor elkészítésének túl hosszú időszükségletét a bejelentő sérelmesnek tartotta, ezért több fórumnál is feljelentéssel élt ellene. A fogorvos meghallgatása alkalmával a fenti eset kapcsán azt is megjegyezte, hogy a fogsor elkészítéséért szintén nem vett át pénzt, tekintettel arra, hogy a munkát TB támogatás keretében végzete, a kötelező kb. 4000 Ft térítési díjat beteg postai csekken egyenlítette ki.
	A fenti vizsgálat eredményeként a panaszos vejének ügyében a fogorvos mulasztására vonatkozóan konkrét megállapítás bizonyíték hiányában nem született. Ugyancsak bizonyítékok hiányában zárult eredménytelenül a panaszos és panaszolt ellentmondásos állítása miatt a Magyar Orvosi Kamara Etikai Bizottsága, valamint az Országos Etikai Bizottsága a panaszos indítványára korábban lefolytatott eljárása.
Az ellenőrzés befejezését követően az Igazgatóság Operatív Osztálya 1997. március 19-én kelt 8070377286 számú válaszlevelében a panaszost értesítette bejelentésének kivizsgálásáról.
	A fent leírt, 1997. évben lezajlott események után nyújtott be beadványt a panaszos Hivatalomhoz. Az APEH Heves Megyei Igazgatósága vizsgálatra történt felkérésem végrehajtására az Igazgatóság 2001. július 10. napjára az érintett feleket beidézte szembesítés céljából. A 2001. július 10-én lezajlott szembesítés során a bejelentővel és vejével, mint sértett magánszeméllyel jegyzőkönyv felvételére került sor. A panaszos vejének fogyatékosságára tekintettel - minden félreértést elkerülendő - a jegyzőkönyv felvételénél az Igazgatóság hivatalos jeltolmács segítségét is igénybe vette. Mindkét személy meghallgatásánál jelen volt a bejelentéssel érintett fogorvos is. Az Igazgatóság munkatársai a vizsgálat lefolytatásakor ismételten a tényállás egyértelmű tisztázására, az ellentmondások feloldására törekedtek. Ennek ellenére a meghallgatás és a szembesítés nem eredményezett az ügyben fordulatot, melynek oka, hogy az érintettek továbbra is egymással ellentétes állításokat közöltek és ragaszkodtak saját álláspontjukhoz.
	A fentiek alapján, mivel a vizsgálat az alkotmányos jogokkal összefüggésben visszásságot nem tárt fel, a jelentés 2. pontjában szereplő panasz vizsgálatát lezártnak tekintem.

Budapest, 2001. augusztus 31.

Lenkovics Barnabás