Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
JELENTÉSE
									Ügyszám:OBH 1043/2000.
									Előadó: dr.Kiss László

Az eljárás megindulása:
	A panaszos sérelmezte, hogy a Fővárosi Ügyészségi Nyomozó Hivatal két éve nyomozást folytat ellene. A büntetőeljárás keretében 1998. június 16-án lefoglalt gépkocsiját nem a bűnjelkezelési szabályok szerint tárolták. A lefoglalás feloldására 2000. február végéig nem került sor, annak ellenére, hogy 1999. március 24-ét követően, a panaszossal szemben egy év alatt újabb eljárási cselekmény nem történt. Panaszának időpontjáig nem készült el az általa indítványozott szakértői vélemény kiegészítés. Beadványaira nem adott választ a Fővárosi Ügyészségi Nyomozó Hivatal, sem a Fővárosi Főügyészség.
	A panasz alapján  az állampolgári jogok országgyűlési biztosa az 1993. évi LIX. tv. 17. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendelt el.

Érintett alkotmányos jog: 
Tulajdonhoz való jog (Alk. 13 .§ (1)bek.)
A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság elve, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § /1/ bek.). 

Alkalmazott jogszabályok:
1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról
101. § (1) A hatóság lefoglalja azt a dolgot, amely
a) tárgyi bizonyítási eszköz,
b) a törvény értelmében elkobozható, vagy amelyre vagyonelkobzás rendelhető el,
(2) A lefoglalt dolgot a hatóság letétbe helyezi. A megőrzésről egyéb módon kell intézkedni, ha a dolog letétbe helyezésre nem alkalmas vagy ezt más fontos ok indokolja.
102. § (1) A lefoglalást meg kell szüntetni, mihelyt arra az eljárás érdekében nincs szükség. A lefoglalás megszüntetése helyett a más jogszabályban meghatározott módon kell eljárni, ha a lefoglalt dolog birtoklása jogszabályba ütközik.
(2) A lefoglalás megszüntetésekor a lefoglalt dolgot annak kell kiadni, aki a bűncselekmény elkövetésekor a dolog tulajdonosa volt, és ezt kétséget kizáró módon igazolni tudja. Ha nincs olyan személy, akinek az előbbi rendelkezés szerint a dolgot ki kell adni és ez az eljárás adataiból sem tűnik ki, a dolgot annak kell kiadni, aki a kiadása iránt alaposnak látszó igényt jelentett be. Ha ilyen személy sincs, és ilyen igény az eljárás adataiból nem tűnik ki, a dolgot annak kell kiadni, akitől lefoglalták. A terheltnek a lefoglalt dolgot csak akkor lehet kiadni, ha azt az előbbi rendelkezések szerint másnak nem lehet kiadni.

 117/1984. (IK 12.) IM-BM-PM-LÜ együttes utasítás a büntetőeljárás során lefoglalt dolgok kezeléséről és nyilvántartásáról
4. § (2) Ha a bűnjel nem hagyható az érdekelt őrizetében, és a nyomozó hatósághoz vagy a bűnjelkezelőhöz (9. §) való beszállítására annak terjedelme, súlya, jellege vagy rendes kezelési (tartási, tárolási, őrzési) módja miatt nincs lehetőség, azt a lefoglalás helyén működő, a szakszerű kezelés, tárolás (tartás), őrzés feltételeivel rendelkező gazdálkodó szervezet, illetőleg vállalkozó kezelésére lehet bízni megfelelő díjazás ellenében.
22. § (3) A bűnjelkezelő, ha a bűnjel jellege szükségessé teszi, annak szakszerű kezeléséről is gondoskodik úgy, hogy állaga romlást ne szenvedjen. A szakszerű kezelés ellátásával - szükség esetén - gazdálkodó szervezetet, illetőleg vállalkozót lehet megbízni.
 (4) A (3) bekezdés irányadó a lefoglalt gépjárműre is. A bűnjelkezelő a gépjárművel kapcsolatban elsősorban a következők elvégzéséről gondoskodik:
a) a tárolás kezdete előtt a gépjárművön részleges szervizt kell végezni; ennek keretében alvázmosást, általános zsírozást (az összes zsírozandó és kopáshelyek zsírozása), szükség esetén alváz-rozsdamentesítést, motormosást, belső tisztítást (az utastér tisztítása) és felsőmosást (a karosszéria teljes lemosása) kell végezni;
b) a hűtőből és a motorblokkból a vizet le kell engedni, majd ennek megtörténtét "hűtővíz leengedve" feliratú táblával kell jelezni;
c) a gépjármű akkumulátorát áramtalanítani kell, majd abból a savat el kell távolítani, és az akkumulátort - kimosás után - száraz, hűvös helyen kell elhelyezni;
d) a gépjárművet kocsiszínben kell elhelyezni, ennek hiányában ponyvával kell letakarni és állványra kell helyezni;
e) a gépjármű krómrészeit krómvédő anyaggal kell bevonni, és rendszeres időközönként el kell végezni az egyéb szükséges karbantartási munkát; a gépjárművet havonként legalább egyszer meg kell tisztítani, és meg kell győződni arról, hogy nem érte-e meghibásodás;
f) a gépjármű ajtóit és ablakait a tárolás helyétől függően zárva kell tartani.
 (5) A nyomozó hatóság lefoglalt járművet csak ideiglenesen őrizhet, köteles azt - ha az érdekelt részére nem kell visszaadni - a bírósági bűnjelkezelőhőz szállítani, illetőleg a 4. § (1)-(3) bekezdésében foglaltak szerint eljárni.
72. § (1) Ha a bűnjelet a bíróság, az ügyész, illetve a nyomozó hatóság a jogosultnak visszaadni rendeli, de a jogosult (meghatalmazottja) azt a lefoglaláskor készített iratból megállapítható minőségi állapotnál rosszabb minőségben találja, a bűnjelet a jogosult és a bűnjelkezelő jelenlétében szakértővel meg kell vizsgáltatni. A vizsgálat megállapításairól - utalással az eredetileg rögzített minőségi állapotra és a lefoglalási iratra - jegyzőkönyvet kell készíteni. Ha a jogosult a vizsgálat után a bűnjelet átveszi, ezt a tényt a jegyzőkönyvben rögzíteni kell.

Megállapított tényállás:
	A panaszbeadvány és a Fővárosi Főügyészségtől beszerzett iratok alapján a következőket állapítottam meg:
	A Fővárosi Ügyészségi Nyomozó Hivatal 1998. június 16-án csalás és más bűncselekmény miatt Nyom. 693/1998. számon nyomozást rendelt el több rendőrtiszt ellen. A tényállás szerint az ügyben gyanúsított rendőrök - köztük a panaszos, Sz.P. rendőr főhadnagy - megállapodtak, hogy a rendőrség által őrzött, az illetékes hatóságok által árverési értékesítésre kijelölt gépkocsikat forgalmi értékük alatti áron megszerzik oly módon, hogy azokat árverés előtt megbontják, az ár csökkentése érdekében. Ezután a gépkocsikat az árverésen, az általuk a cselekménybe bevont K.J. gépkocsibontó kisiparos veszi meg, majd átadja részükre. Sz.P. is így került a GPK-905 forgalmi rendszámú Volkswagen Golf II 1,6D tipusú gépkocsi birtokába, amelyet az árverésen K.J. 110.000 forintért vásárolt meg és ugyanezen az áron adott tovább Sz.P. részére. 
	A gépkocsit 1998. június 16-án foglalta le az Ügyészségi Nyomozó Hivatal Sz.P.-től. A jármű átíratása még nem történt meg, a forgalmi engedélybe bejegyzett tulajdonos K.J. volt.
A gépkocsit a BRFK Anyagi-Technikai Főosztály Gépjármű Osztály Nádasdy utcai telepére szállították. 
	Sz.P.-t az ügyben 1998. július 2-án a Btk. 317. § (6) bekezdés b) pontjába ütköző, bűnszövetségben üzletszerűen elkövetett sikkasztás bűntettének alapos gyanúja miatt gyanúsítottként kihallgatták. A terhére rótt bűncselekmény elkövetését tagadta. Védekezésében előadta, hogy az árverésen - ahol személyesen nem volt jelen - többen vettek részt, a gépkocsit a legmagasabb ajánlatot tevő vásárolta meg. A gépkocsi AF-es alváz és motorszámmal rendelkezett, ezért azt csak Magyarország területén lehet használni, külföldre nem vihető és emiatt sem volt magasabb áron értékesíthető. K.J. azért vette meg, mert, ha nem sikerül forgalomba helyezni, bontójában alkatrészként értékesíteni tudta volna. A gépkocsi rendbetételére, vizsgáztatására a vételáron kívül kb. 200.000 forintot költött, ezért az átíratásra
már nem maradt pénze, illetve a lefoglalás miatt, ideje sem.
	Sz.P.-t 1999. március 9-én ismételten kihallgatták, és ekkor ismertették vele a lefoglalt gépkocsikról készült, 1998. november 28-án kelt szakvéleményt. A szakértő a gépkocsi értékét kb. 360.000 forintban állapította meg. 
	Sz.P. 1999. március 24-én kérte a lefoglalás megszüntetését. Kérelmében előadta, hogy a gépkocsi elszállítása szakszerűtlen volt, ennek során az autó olajteknője megsérült. Az elszállítás előtt a gépkocsi állapotáról nem készítettek jegyzőkönyvet, felvételt. A lefoglalást követő tárolása nem felel meg a bűnjelek kezeléséről szóló 117/1984. (IK 12.) IM-BM-PM-LÜ együttes utasítás szabályainak, emiatt állapota leromlott, elhanyagolt, egyik fényszórójának lámpabúrája eltűnt. A gépkocsit nyitott ajtóval tárolják, kulcsai a gyújtáskapcsolóban vannak, a garázsban - ahol a szolgálati kocsik között elhelyezték - naponta 5-600 ember fordul meg, az akkumulátort nem szerelték ki és nem savtalanították, egyetlen előírt szervizelési feladatot nem végeztek el.  
	A panaszos kérelmét az Ügyészségi Nyomozó Hivatal elutasította, a határozat ellen bejelentett panaszt a Fővárosi Főügyészség ugyancsak elutasította. Az indoklás lényege szerint a lefoglalás további fenntartása azért szükséges, mert a panaszos az igazságügyi gépjármű szakértő által megállapított értéket nem fogadta el és a szakértői vélemény kiegészítését kérte. 
	A kérelem alapján az Ügyészségi Nyomozó Hivatal 1999. április 7-én megkereste a BRFK Műszaki Osztály vezetőjét és kérte, hogy az adott ügyben lefoglalt gépkocsi tárolásáról a hivatkozott utasítás szerint gondoskodjanak. A megkeresésre a Gépjármű Osztály vezetője válaszolt. Április 26-án kelt levelében közölte, hogy: "Az objektumnak, valamint osztályunknak nem az a rendeltetése, hogy bűnjelként lefoglalt technikai eszközöket tároljon, mert sem a személyi, sem a tárgyi feltételek ezt nem teszik lehetővé. Nem rendelkezünk kiképzett bűnjelkezelőkkel és a szabályos tároláshoz szükséges eszközökkel. A járművek beszállításakor ezt jeleztük Önök felé, de azt a választ kaptuk, hogy itt kell a járműveket tárolni. Fentiek értelmében az elkövetkező időben sem tudjuk a lefoglalt járműveket az előírásoknak megfelelően tárolni, ezért kérem, hogy a gépkocsik elszállítására mielőbb intézkedni szíveskedjen."
	Az Ügyészségi Nyomozó Hivatal 2000. június 26-án kelt határozatával a lefoglalásról szóló határozatot megváltoztatta és az ügyben lefoglalt három személygépkocsit - köztük a panaszosét is - a forgalmi engedélybe bejegyzett tulajdonos, K.J. részére további őrzésre és állagmegóvásra átadta. A határozatban felhívták a figyelmet a használat és elidegenítés tilalmára. A panaszos a határozatot tudomásul vette. 
	A nyomozóhatóság 2000. szeptember 12-én befejezte a nyomozást és 5 fővel szemben vádemelési javaslattal megküldte az iratokat a Budapesti XX., XXI. és XXIII. kerületi Ügyészségnek. A kerületi ügyészség 2000. október 11-én pótnyomozást rendelt el, melynek végrehajtása jelenleg is folyamatban van. A Legfőbb Ügyészség a nyomozás határidejét 2001. november 2-ig meghosszabbította.	

A vizsgálat megállapításai:
	Vizsgálatom nem terjedt ki arra, hogy a panaszos és társai ellen indított büntetőeljárás indokolt és megalapozott volt-e. A bűncselekmény gyanújával kapcsolatos adatok mérlegelését a büntetőeljárásról szóló 1973. évi I. törvény 5. § (1) bekezdése a nyomozó hatóságok, illetve az ügyészség, vádemelés esetén pedig a bíróság hatáskörébe utalja, minthogy a tényállás tisztázását az eljáró hatóságok feladatává teszi. Ennek megfelelően az országgyűlési biztos nem mérlegelheti a nyomozás során felmerült bizonyítékokat sem. Csak azt állapíthatja meg, hogy a hatóság a jogszabályoknak, végső soron az Alkotmánynak megfelelően járt-e el, a hatóságok intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása okozott-e alkotmányos visszásságot. 	
	A rendelkezésre álló adatok alapján ugyanakkor megállapítottam, hogy a büntetőeljárás - az ügy súlyához, a terheltek számához és a figyelembe vehető bizonyítási nehézségekhez képest is  - indokolatlanul elhúzódott. Az a körülmény, hogy a panaszos 1999. márciusában vitatta a fél évvel korábban elkészült, de vele csak ekkor ismertetett szakértői vélemény megállapításait és annak kiegészítését kérte, nem ad magyarázatot ara, hogy a nyomozás további másfél év elteltével, még mindíg nem fejeződött be. A nyomozás hiányosságaira utal, hogy a fővárosi főügyészhelyettes 2001. augusztus hónapban, 10 hónappal a pótnyomozás elrendelését követően arról tájékoztatott, hogy: "a tényállás tisztázása érdekében több olyan tanú kihallgatása is szükségessé vált, akiknek titoktartás alóli felmentését kellett megkérni. Ezen tanúk kihallgatásai így a napokban fejeződtek be, s a közeljövőben a bizonyítékok értékelése után fog sor kerülni a gépkocsi lefoglalásának esetleges megszüntetésére."
	 Az emberi jogok és az alapvető szabadságok védelméről szóló 1993. évi XXXI. törvény 6. Cikkének 1. pontja szerint "mindenkinek joga van arra, hogy ügyét a törvény által létrehozott független és pártatlan bíróság tisztességesen nyilvánosan és ésszerű időn belül tárgyalja, és hozzon határozatot polgári jogi jogai és kötelezettségei tárgyában, illetőleg az ellene felhozott büntetőjogi vádak megalapozottságát illetően." Az eljárás több, mint három évig tartó elhúzódása - kimenetelétől függetlenül - eddig is jelentős hátrányt okozott a panaszosnak, mivel szolgálati helyéről elhelyezték és az eljárásra tekintettel semmilyen elismerésben nem részesülhetett, illetve huzamos ideig el kellett viselnie a büntetőeljárás hatálya alatt álló személyre nehezedő pszichikai terheket és többletköltségeket. 
	A Be. 131. § (1) bekezdése szerint a nyomozás során a valóságnak megfelelő tényállás felderítése érdekében haladéktalanul meg kell tenni minden törvényes és célszerű intézkedést. A "haladéktalan" szóhasználattal a törvény kifejezésre juttatja, hogy a bűnüldözési érdekek, az eljárás alá vont személy emberi jogai is azt igénylik, hogy a nyomozás során késlekedés ne forduljon elő az egyes eljárási cselekmények elvégzésénél.
	Mindezek a megállapítások vonatkoznak a lefoglalás időtartamára is. Az érintettek alapvető érdeke, hogy a lefoglalás csupán addig tartson, amíg az elengedhetetlenül szükséges. A Be. 102. § (2) bekezdése ezért úgy rendelkezik, hogy a "lefoglalást meg kell szüntetni, mihelyt arra az eljárás érdekében már nincs szükség". 
	A bűncselekmény jellegére tekintettel a gépkocsik lefoglalása és szakértői vizsgálata szükséges volt és azt az eljárási szabályok kötelezővé is teszik. Kérdéses azonban, hogy az adott ügyben, a hosszú ideig tartó, szakszerűtlen - a hatályos utasítástól eltérő - tárolást követően mennyiben lesznek alkalmasak a bűncselekmény bizonyítására. A panaszos beadványai és az őrzéssel megbízott rendőri szerv 1999. április 26-án kelt levele alapján megállapítható volt, hogy a járművek gyakorlatilag őrizetlenek voltak, állapotuk a tárolás időtartama alatt folyamatosan romlott, egyes alkatrészeik ismeretlen körülmények között eltűntek. A bűnjelek szigorú tárolási szabályainak fő célja, hogy azok a lefoglaláskor fennálló állapotukat, a bűncselekmények nyomait változatlanul megőrizzék. A BRFK Gépjármű Osztályának idézett levele szerint a tárolási megbízással egyidőben felhívták a nyomozó hatóság figyelmét arra, hogy a kapott feladatot, személyi és tárgyi feltételek hiányában nem tudják ellátni.
	A tárolással összefüggő problémákon kívül további jogbizonytalanságot eredményezhet, hogy a lefoglaláskor a gépkocsi külső, belső állapotát, esetleges sérüléseit, hiányosságait nem dokumentálták, a helyszínen kézzel írott lefoglalási határozat a gépkocsi rendszámán és tipusán kívül egyéb adatot nem tartalmazott. A panaszos szerint a gépkocsi, a szállító járműre való felcsörlőzése során megsérült. A lefoglalás végrehajtásának módjával kapcsolatos panaszára - amelyet a gépkocsi kiadása iránti, 1999. március 24-én kelt kérelme tartalmazott - az Ügyészségi Nyomozó Hivatal nem adott választ.
	A bűnjelek lefoglalása - a törvényben meghatározott esetektől eltekintve - a dolog tulajdonjogát nem érinti. A tulajdonos köteles ugyan eltűrni, hogy tulajdonjogának egyes részjogosítványait, a dolog birtoklása vagy használata tekintetében a hatóság korlátozza, de ez a korlátozás nem okozhat egyéb hátrányokat. Amennyiben a tárolás gondatlansága a lefoglalt dolog megrongálódását, sérülését okozza, vagy az indokolatlanul hosszú ideig tartó lefoglalás következtében értéke jelentősen csökken - ez a gyakran több millió forint értékű gépkocsikon kívül, például az értékpapíroknál is előfordulhat - ezzel a hatóság sérti a tulajdonosnak a tulajdonához fűződő alkotmányos jogait.   
	A bűnjelek tárolására vonatkozó utasítás olyan tárolási módokat is lehetővé tesz, amelyek alkalmasak arra, hogy a bűnjelként lefoglalt gépkocsik tárgyi bizonyítékként történő felhasználása ne kerüljön veszélybe, illetve állapotuk, értékük megőrizhető legyen. Az Ügyészségi Nyomozó Hivatal nem járt el kellő körültekintéssel a tárolással megbízott szervezet kijelölése során, illetve alkalmatlanságának a panaszos által történt jelzését követően sem. A lefoglalt járműveket csak másfél évvel később adták ki - a lefoglalás megszüntetése nélkül - K.J.-nek, a járművek forgalmi engedély szerinti tulajdonosának.
	
	Mindezek alapján megállapítottam, hogy a Fővárosi Ügyészségi Nyomozó Hivatal eljárása - a nyomozás ésszerű időn túli elhúzódása, a panaszos gépkocsijának szakszerűtlen lefoglalása, elszállítása, tárolása és az ennek során bekövetkezett károk miatt - a jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság elvével, a tisztességes eljáráshoz való joggal, illetve a tulajdonhoz fűződő joggal összefüggésben alkotmányos visszásságot okozott.
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdése alapján ajánlom a legfőbb ügyésznek, hogy tegye meg a vizsgálat során feltárt, alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságok orvoslásához szükséges intézkedéseket,
	vizsgáltassa meg az ügyészi nyomozó szervek által folytatott nyomozások időszerűségét és intézkedjék az indokolatlanul elhúzódó eljárások befejezésének felgyorsítása érdekében,
	tekintse át a gépjárművek lefoglalásának, tárolásának és kiadásának gyakorlatát és szabályszerűségét, 
	fontolja meg a büntetőeljárás során lefoglalt dolgok kezeléséről és nyilvántartásáról szóló 117/1984. (IK 12.) IM-BM-PM-LÜ együttes utasítás korszerűsítését és nyilvános jogszabályban történő kiadását. 
	Kérem, hogy ajánlásaimmal kapcsolatos állásfoglalásáról, intézkedéseiről az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény hivatkozott rendelkezése alapján adjon tájékoztatást.	

Budapest, 2001. szeptember

								 Takács Albert