OBH 973/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Kántor Ferenc

Az eljárás megindítása

Panaszos - az Országgyűlési Biztosok Hivatalában rögzített beadványában - azt sérelmezte, hogy "Visegrád kárpótlásra váró lakosai nem jutottak földhöz, mert a felajánlott területet nem fogadták el, mert a Dunán folyt (leállított) építkezések során feldúlták, a többi eladható föld - erdő - pedig védett, ezért arra árverést lefolytatni nem lehetett". Panaszos úgy ítéli meg, hogy hátrányos megkülönböztetésben van részük a Dunán folyó építkezések, illetve a településen lévő természetvédelem alatt álló területek miatt, s alacsony aranykorona értékű földjük miatt sérült tulajdonhoz való alkotmányos joguk, "ezért ha földjeiket nem kaphatják vissza, akkor az állam vásárolja meg tőlük a védett földet". 

Mivel a panaszbeadvány alapján a tulajdonhoz való jognak (Alkotmány 13. § (1) bek.), valamint a diszkrimináció tilalmának (Alkotmány 70/A. § (1) bek.) megsértésére lehetett következtetni, ezért az ügyben vizsgálatot rendeltem el. Az ügy tisztázása és iratok megküldése érdekében megkerestem a Bács-Kiskun és Pest Megyei Kárrendezési Irodát. 

Megállapított tényállás

A rendelkezésemre álló iratok alapján megállapítható volt, hogy a Pest Megyei Kárrendezési Hivatal (Hivatal) az 1991. évi XXV. törvény (Kpt.) 12. §-ának (4) bekezdésében foglalt kötelezettségének megfelelően értesítette a Pilisi Állami Parkerdőgazdaságot (Visegrád), hogy a benyújtott kárpótlási igények alapján mekkora aranykorona értékű földre jelentettek be kárpótlási igényt.

A Pilisi Állami Parkerdőgazdaság (Gazdaság) az értesítés alapján, a Gazdaság gazdálkodási területéhez tartozó: 37 községre vonatkozóan kijelölte a kárpótlási földalapot. A földalap felülvizsgálatát követően a Hivatal a Gazdaságot a földalap módosítására kötelezte, majd az így módosított kárpótlási földalapot a 2010-23/1993. számú és 1993. április 26-án kelt határozatával jóváhagyta. A jogerős határozattal jóváhagyott kárpótlási földalapban szerepel a visegrádi 0151/2. helyrajzi számú erdő művelési ágú földrészlet 57,3 hektár térmértékkel, melynek aranykorona értéke 230. 

A Visegrádi Földkiadó Bizottság elnöke 1993. július 14-én kelt levelében arról tájékoztatta az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatalt (OKKH), hogy a helyi földrendező bizottság a kárpótlási földalapba jóváhagyott visegrádi 0151/2. helyrajzi számú 230 aranykorona értékű erdő művelési ágú ingatlant "nem fogadja el és újabb kárpótlási ingatlan kijelölését kéri". Majd 1994. május 8-án kelt levelében az OKKH árverési osztályát azzal kereste meg a földrendező bizottság, hogy "A megfelelő kárpótlási terület kijelöléséig és az ezután szükséges egyeztetés elvégzéséig a május 18-ra tervezett árverést kérjük a visegrádi lakosok részére fenntartott 50 %-os területre elnapolni szíveskedjék".

A Hivatal vezetője 1994. december 22. napján faxon arról értesítette a Visegrádi Önkormányzatot, hogy a Hivatal 1995. I. 9. napjának 10. órájára meghirdetett árverést a Gazdaság 1994. december 14-én kelt írásbeli kérelmére törli. 

Panaszos beadványából kiderül, hogy az ügyben az eddig említett hatóságokon kívül a térség országgyűlési képviselőjét, valamint a földművelési és vidékfejlesztési minisztert is megkereste, azonban a beadványában feltüntetett sérelem orvoslást nem nyert. 

A jogszabályi háttér és a vizsgálat megállapításai

A földalapok képzésére vonatkozó alapvető rendelkezéseket a szövetkezetekről szóló 1992. évi I. törvény hatályba lépéséről és az átmeneti szabályokról szóló 1992. évi II. törvény (Ámt.) tartalmazza, mely 1992. I. 20. napján lépett hatályba. 

A tulajdonviszonyok rendezése érdekében az állam által az állampolgárok tulajdonában igazságtalanul okozott károk részleges kárpótlásáról rendelkező 1991. évi XXV. törvény (Kpt.) 1992. I. 20. napjától hatályos 27. §-ának (1) bekezdése azt rendeli, hogy "Az állami gazdaságnak a kezelésében lévő állami tulajdonú termőföld kijelölése és árverezése tekintetében a 15-26. §-ban, továbbá a szövetkezeti törvény hatálybalépéséről és az átmeneti szabályokról szóló 1992. évi II. törvény 13-27. §-át kell megfelelően alkalmazni."

A már hivatkozott Ámt. rendelkezései szerint a Hivatal volt jogosult jóváhagyni a gazdálkodó szervezet földalapelkülönítési, benne a kárpótlási földalap elkülönítési tervezetét is. A Hivatalnak azonban határozata meghozatala előtt egyebek mellett a kárpótlási földalapba jelölt helyrajzi számú ingatlanokra vonatkozóan ki kellett kérni az illetékes földhivatal, valamint a természetvédelmi hatóság nyilatkozatát is. A Budapesti Természetvédelmi Igazgatóság 1992. november 17-én kelt BTI-540/5/1992. számú nyilatkozata szerint a Pilisi Tájvédelmi Körzetbe tartozó visegrádi 0151/2. helyrajzi számú erdő művelési ágú védett terület kárpótlásra történő kijelöléséhez azzal a feltétellel járul hozzá, hogy azt csak az árverés utolsó tételeként lehet licitálásra bocsátani. 

Az Ámt. 20. §-ának (1) bekezdése úgy szól, hogy "A termőföldeknek a különböző tulajdonú földalapok (13. §) céljára történő elkülönítésével kapcsolatban az e törvényben meghatározott feltételek megvalósulásának ellenőrzése céljából az érdekeltek helyi érdekegyeztető fórumot (a továbbiakban: fórum) alakítanak". A (2) bekezdés azt írja elő, hogy "A fórum a településen földdel rendelkező szövetkezetenként, illetőleg a szövetkezet működése által érintett településenként alakítható meg. Megalakítását az igénybejelentők vagy a szövetkezet legkésőbb 1992. február 29-ig a helyi (a fővárosban a kerületi) önkormányzatnál kezdeményezhetik, amely a fórumot a bejelentéstől számított tizenöt napon belül köteles megalakítani."

Az Ámt. 21. §-ának (7) bekezdése úgy rendelkezik, hogy "A határozat ellen a szövetkezet, illetve a fórum vagy a részarány-földtulajdonosok képviselője fellebbezhet az Országos Kárrendezési és Kárpótlási Hivatalhoz. Ha a Hivatal jogerős határozatának bírósági felülvizsgálását kérik, a bíróság a határozatot megváltoztathatja."

A vizsgálat feltárta, hogy a helyi érdekeltek - sem a gazdaság, sem a kárpótlási igénybejelentők - ilyen fórum létrehozását nem kezdeményezték, így a fórum, kezdeményezés híján meg sem alakult. Ezáltal a kárpótlási igénybejelentők elvesztették azt a lehetőségüket, hogy a Kárpótlási Hivatal földalapot jóváhagyó 1993. IV. 26-án kelt határozatát megtámadhassák, ellene jogorvoslattal élhessenek, és annak megváltoztatását akár államigazgatási úton, akár bíróság előtt követelhessék. Ez a megállapítás vonatkozik a Földrendező Bizottságra is. Ezért a Földrendező Bizottságnak akként feltüntetett sérelme, hogy a kárpótlási földalapba kijelölt és a Hivatal által jogszerűen jóváhagyott földalapban lévő erdő művelési ágú földet nem fogadják el, nem alapos.

A Hivatal a kárpótlási földalapba kijelölt és a természetvédelmi oltalom alatt álló erdő művelési ágú termőföldet árverésre 1994. V. 18. napjára kitűzte. Az árverést azonban a Földkiadó Bizottság 1994. V. 8-án kelt kérésére a Hivatal elhalasztotta. Ezt a dátumot azért fontos hangsúlyozni, mert a Földkiadó Bizottság kérésére elhalasztott árverés időpontját követő második napon hirdették ki az Alkotmánybíróság 28/1994. (V.20.) ÁB sz. határozatát, amelynek 2) pontjában egyebek mellett megállapította: "... hogy a szövetkezetekről szóló 1992. évi I. törvény hatálybalépéséről és az átmeneti szabályokról szóló 1992. évi II. törvény 15. § (1) bekezdés i) pontjában az "erdő" művelési ág felvétele a természetvédelmi hatóság hozzájárulásával kijelölhető termőföldek művelési ágainak felsorolásába; továbbá a 15. § (4) bekezdése alkotmányellenes, ezért e rendelkezéseket hatálybalépésük napjára visszamenően megsemmisíti. A visszaható hatályú megsemmisítésből következően - a mulasztásban megnyilvánuló alkotmányellenesség megszüntetéséig - az 1992. évi II. tv. 13. § (2) bekezdés d) pontjában meghatározott földek közül az "erdő" művelési ágba tartozó védett területek a határozat kihirdetését követően már nem adhatók magántulajdonba, akkor sem, ha a megsemmisített jogszabályi rendelkezés alapján már jogerősen kijelölésre kerültek."

Az e tárgyban született újabb - 33/1994. (VI.17.) ÁB - határozat indokolásában azt is rögzíti, hogy "A Kpt. 15-16. és 18-20. §-aiban meghatározott földek akár jogerős kijelölése viszont senki számára nem keletkeztetett a tulajdonhoz való alapjog által védett helyzetet. Ezért a kijelölt földeket az eredeti határozat kihirdetését követően már nem lehetett magántulajdonba adni."

Mint az Alkotmánybíróság idézett határozataiból kitűnik, a természetvédelmi oltalom alatt álló kárpótlási földalapba kijelölt erdő árverésének elmaradása a tulajdonhoz való jog sérelmét nem eredményezte. 

A védett természeti területek védettségi szintjének helyreállításáról szóló 1995. évi XCIII. törvény pedig úgy rendelkezik, hogy ha a kárpótlási földalapba természetvédelmi oltalom alatt álló erdőt jelöltek ki, és azt még tulajdonba nem adták, azaz nem árverezték el, akkor az ilyen földterületek földalapba történő kijelölése megszűnik, s ha a földkijelölés befejeződött - mind az adott esetben is - akkor az el nem árverezett területek helyett a Gazdaság pótlólagos kijelölésre, vagy a kijelölés megismétlésére nem kötelezhető. S mivel árverés híján a kárpótlási földalapba kijelölt erdő magántulajdonba nem került, ezért nincs törvényes lehetőség a panaszbeadványban megfogalmazott kívánalom teljesítésére, hogy az állam vásárolja vissza tőlük a védett területeket. 

A vizsgálat azt is rögzíti, hogy az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésében foglalt diszkrimináció tilalmának sérelme sem állapítható meg, tekintettel arra, hogy a már hivatkozott 1995. évi XCIII. törvény mindenkire megkülönböztetés nélkül vonatkozik, és nemcsak a visegrádiakra. 
Ugyancsak nem hozható összefüggésbe a tulajdonhoz való alkotmányos jog (Alkotmány 13. § (1) bek.) sérelmével az a körülmény sem, hogy a Visegrádon egykor elvett földek aranykorona értéke alacsony, s ezért más településeken a visegrádiak nem tudnak eredményesen licitálni.

A vizsgálat megjegyzi, hogy az államnak semmiféle alkotmányi kötelezettsége nincs arra nézve, hogy kárpótlásként milyen javak megszerzését teszi lehetővé, mint ahogy senkinek sincs semmiféle alkotmányos joga arra, hogy vételi jogával élve árverésen meghatározott nagyságú termőföldet szerezzen. Egyébként a visegrádiak a Gazdaság gazdálkodási területéhez tartozó mintegy 37 településen vásárolhattak volna a meghirdetett termőföld árveréseken termőföldet, egyezség alapján vagy liciten.

A vizsgálat a panaszbeadványban feltüntetett alkotmányos jogok megsértését a leírtak alapján nem állapította meg, s olyan körülményeket sem tárt fel, mely az országgyűlési biztos intézkedését igényelné, ezért a beadványt az alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság hiánya miatt elutasítom. 

Jelentésem egy példányának megküldésével panaszost, a Bács-Kiskun és Pest Megyei Kárrendezési Iroda igazgatóját, valamint a Központi Kárrendezési Iroda főigazgatóját is tájékoztattam. 

Budapest, 2000. április 11.

Gönczöl Katalin