OBH 919/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Izafé Éva

Az eljárás megindítása 
A Blikk 2000. február 12-i, "Három hónapja az orvostani intézetben fekszik Ricsike teteme" című sajtóhíradás alapján vizsgálatot rendeltem el, mert az 1999. november 18-án elhalálozott gyermek eltemetésére nem került sor. Ez idő alatt holttestet az Igazságügyi Orvostani Intézet tetemtárolójában helyezték el.
A vizsgálat az Alkotmányban garantál emberi méltósághoz való jog érintettsége miatt indult.

A megállapított tényállás
Az újságcikk arról számolt be, hogy három hónapja nem temették el a kisfiút, aki súlyos fejsérülések miatt hunyt el a Heim Pál gyermekkórházban.
Először a Semmelweis Egyetem Pathologiai Intézet igazgatóját kerestem meg. Arról kértem tájékoztatást, hogy az anya mikor nyilatkozott arról, hogy a temetést nem tudja vállalni és ennek megfelelően mikor keresték mg az önkormányzatot a köztemetés érdekében. Választ kérte arra is, hogy amennyiben a nyilatkozat beszerzése és az önkormányzat értesítése elmaradt, ennek okait is közölje.
Egyidejűleg a Heim Pál Kórház és az Igazságügyi Orvostani Intézet igazgatóját is megkerestem, mert az újságcikkből arra lehetett ugyanis következtetni, hogy a Pathologiai Intézet és az Igazságügyi Orvostani Intézet eljárásának vizsgálata egyaránt szükséges.
A gyermekkórház igazgatója tájékoztatott, hogy a gyermek szerveinek transzplantációjához a gyermek édesanyja hozzájárult. Az elhalálozásban idegenkezűség szerepet játszott, ezért  igazságügyi orvostani boncolást kértek és a gyermek holttestét az intézetbe szállíttatták. Az elhunyt gyermek további sorsáról nincs információjuk.
A Pathologiai Intézet igazgatója válaszában közölte, hogy az elhunytat az igazságügyi Orvostani Intézet hűtőházába szállították, majd ugyanebben az intézetben történt a boncolás. Egyébként a Pathologiai Intézet semmilyen vonatkozásban nem foglalkozott az elhunyttal.
Az Igazságügyi Orvostani Intézet tájékoztatott, hogy a gyermek anyja 2000. március 14-én jelentkezett intézetükben, ekkor átvette a halottvizsgálati bizonyítványt és a temetési engedélyt, majd intézkedett a temetés megrendeléséről. Az igazgató tudomása szerint a temetés azóta már megtörtént.
A BRFK Vizsgálati Főosztálya arról tájékoztatott, hogy az ügyben határozatot juttattak el az Igazságügyi Orvostani Intézethez a boncolás elrendeléséről, melyben egyebek mellett az is szerepelt, hogy "... A boncolási jegyzőkönyv elkészülte után a holttest hagyományos módon történő eltemettetését engedélyezem."

Az ügy jogszabályi háttere
Az 1999. évi XLIII. törvény a temetőkről és a temetkezésről
1. § (1) A tisztességes és méltó temetés, valamint a halottak nyughelye előtt a tiszteletadás joga mindenkit megillet az elhunyt személyére, vallási, illetőleg lelkiismereti meggyőződésére, valamely faji csoporthoz tartozására, nemzeti-nemzetiségi hovatartozására, a halál okára vagy bármely más megkülönböztetésre tekintet nélkül.
20. § (1) A temetésről sorrendben a következők kötelesek gondoskodni:
a) aki a temetést szerződésben vállalta;
b) akit arra az elhunyt végrendelete kötelez;
c) végintézkedés hiányában az elhunyt elhalálozása előtt vele együtt élő házastársa;
d) az elhunyt egyéb közeli hozzátartozója [Ptk. 685. § b) pontja] a törvényes öröklés rendje szerint.
(2) Ha temetésre kötelezett személy nincs, ismeretlen helyen tartózkodik, vagy a kötelezettségét nem teljesíti, a temetésről az elhalálozás helye szerint illetékes települési önkormányzat (fővárosban a kerületi önkormányzat) - jogszabályban meghatározott határidőn belül - gondoskodik.
1993. évi III. törvény a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról
Köztemetés
48. § (1) A haláleset helye szerint illetékes települési önkormányzatnak kell gondoskodnia az elhunyt személy közköltségen történő eltemettetéséről, ha
a) nincs vagy nem lelhető fel az eltemettetésre köteles személy, vagy
b) az eltemettetésre köteles személy az eltemettetésről nem gondoskodik.
(2) Az elhunyt személy elhalálozása időpontjában fennálló lakóhelye (a továbbiakban: utolsó lakóhely) szerinti települési önkormányzat a köztemetés költségét az (1) bekezdés szerinti önkormányzatnak megtéríti. A megtérítés iránti igényt a köztemetés elrendelésétől számított hatvan napon belül kell bejelenteni.
145/1999. (X. 1.) Korm. rendelet a temetőkről és a temetkezésről szóló 1999. évi XLIII. törvény végrehajtásáról
A temetés feltételei 
24. § (1) A halottat koporsós temetés esetén - ha jogszabály másként nem rendelkezik - a halottvizsgálati bizonyítvány kiállításától számított 72 órán túl, de 96 órán belül el kell temetni, kivéve, ha
a) a halottvizsgálatot végző orvos a halottvizsgálatra vonatkozó rendelkezések alapján ettől eltérő engedélyt adott,
b) a holttestnek az eltemetésig történő hűtése biztosított, ebben az esetben a temetést 8 napon belül kell elvégezni.
(2) A halottat - hamvasztásos temetés esetén - a halottvizsgálati bizonyítvány kiállításától számított 15 napon belül el kell hamvasztani. A holttestet a hamvasztásig hűteni kell.
30. § (1) Azt, aki törvény alapján a temetésre kötelezett és a kötelezettségét nem teljesíti, az elhalálozás helye szerint illetékes települési önkormányzat jegyzője felszólítja 15 napon belüli teljesítésre. Ha a kötelezett a felszólításnak nem tesz eleget, az elhunytat közköltségen kell eltemetni.
(2) A közköltségen történő temetés esetén a temetésre kötelezett személyt a temetés helyéről és idejéről értesíteni kell.
(3) Az elhunytat a kötelezett kérelmére az általa megjelölt temetési helyre kell temetni, ha az elhalálozás helye szerinti település köztemetőjében megjelölt temetési hely felett a kérelmezőnek rendelkezési joga van.

34/1999. (IX. 24.) BM-EüM-IM együttes rendelet az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvénynek a halottakkal kapcsolatos rendelkezései végrehajtásáról, valamint a rendkívüli halál esetén követendő eljárásról
10. § A kórbonctani vizsgálat befejezését követően haladéktalanul ki kell állítani és - az 5. §-ban foglaltak szerint - ki kell adni a halottvizsgálati bizonyítványt, valamint a holttest elszállíthatóságáról a temetésre (köztemetésre) kötelezettet értesíteni kell.
11. § (1) Kórbonctani vizsgálat során a holttesten oktatás, továbbképzés és külön jogszabály szerint engedélyezett tudományos kutatás céljából szabad beavatkozást végezni.

Az érintett alkotmányos jog
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.

A vizsgálat megállapításai
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa az Alkotmányban rögzített élethez és emberi méltósághoz való jog érvényesülésének vizsgálatakor számos alkalommal hivatkozott az Alkotmánybíróság határozataira. Az Alkotmánybíróság ítélkezési gyakorlatában kezdettől fogva kiemelt jelentőséget tulajdonított az élethez és az emberi méltósághoz való jognak, amelyet az alkotmányos alapjogok hierarchiájának élére helyezett.

A vizsgálat során megállapítottam, hogy a temetőkről és a temetkezésről szóló kormányrendelet szabályozza a halott eltemetésére vonatkozó határidőket. Fő szabályként a halottvizsgálati bizonyítvány kiállításától számított legfeljebb 96 órán belül rendelkezik az eltemettetésről. Az ügyet a rendőrhatóság is vizsgálta, majd a boncolási jegyzőkönyv (1999. november 25.) elkészülte után engedélyezte a hagyományos módon történő eltemettetést.
1999. november 25. és 2000. március 14. között eltelt mintegy négy hónap időtartam alatt - az anya jelentkezéséig - az Igazságügyi Orvostani Intézet az elhalálozás helye szerinti kerületi önkormányzatot a köztemetés érdekében nem kereste meg. Olyan dokumentumot sem csatolt, amely azt igazolta volna, hogy az anyát írásban megkereste annak érdekében, hogy a temetést vállalja vagy nem.

A vizsgálat megállapította, hogy a gyermek több hónapon át tartó temetetlen állapota sérti a hozzátartozó kegyeleti jogát és ezen keresztül az Alkotmányban yban garantált emberi méltósághoz való jogot. 
A hozzátartozó hónapokig nem jelentkezett, tehát a boncolást követően a rendeletben előírt határidők eltelte után az Intézetnek intézkedni kellett volna a hozzátartozó nyilatkozatának beszerzésére. Az anya nyilatkozatát követően - amennyiben az eltemettetést nem tudja vállalni - kezdeményezni kellett volna a köztemetést. Az 1999. október 1-jétől hatályos temetkezési törvény és a ide-vonatkozó kormányrendelet előírást tartalmaz arra az esetre, ha a hozzátartozók nem intézkednek. A törvény szellemében az önkormányzatoknak közegészségügyi és szociális szempontból feladatai vannak.

A közelmúltban folytatott vizsgálatom (OBH 1925/1999.) feltárta, hogy egy csecsemő elhalálozását követően egy éven túl nem intézkedtek az eltemettetésről. A felelősség megállapítását kezdeményeztem a jelen ügyben is érintett Igazságügyi Orvostani Intézet igazgatójánál, aki válaszában közölte, hogy munkatársait felelősség nem terheli. Kezdeményezésem ajánlásként fenntartva az egészségügyi miniszterhez fordultam. A válasz azt volt, hogy az Igazságügyi Orvostani Intézet a konkrét esetben "egy szívességi ügyintéző" volt és utalt arra, hogy az Intézettel egy épületben működik a Pathologiai Intézet. A válasz a felelősség megállapítása érdekében megadta a vizsgálat további irányát, tehát a Pathologiai Intézet mulasztásának vizsgálatát. Ezért kezdeményezésem kiterjesztettem a Pathologiai Intézet igazgatójára. A Pathologiai Intézet igazgatója úgy foglalt állást, hogy a halottkezelés minden vonatkozásban az Igazságügyi orvostani Intézet munkatársainak a feladata. A válasz tehát visszautalt a kezdeményezéssel eredetileg érintett Igazságügyi Orvostani Intézethez, illetve munkatársaihoz. A feltárt alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság ellenére a felelősség megállapítására tett ajánlásom nem vezetett eredményre. Ezen a ponton az állampolgári jogok országgyűlési biztosának lehetősége megáll. Az országgyűlési biztos eszköztelen a legjobb célt szolgáló ajánlás eredményes végrehajtásának elérésére.
Az ügyben pozitív fejlemény csak annyi volt, hogy a miniszter felhívta az egyetem rektorát arra, hogy az egyetem dolgozza ki a szükséges szabályokat a hasonló esetek elkerülése érdekében.

K e z d e m é n y e z é s
1.	Az 1993. évi LIX. törvény 24. §-a alapján felkérem a Semmelweis Egyetem Igazságügyi Orvostani Intézet igazgatóját vizsgálja meg, hogy az intézet munkatársai közül kit terhel a felelősség a hozzátartozói nyilatkozat beszerzése és a köztemetés elmaradása miatt, majd a körülmények értékelését követően tegye meg a szükséges munkáltatói intézkedéseket, figyelemmel a korábbi, OBH 1925/1999. sz. ügyben tett kezdeményezéseimre.

A j á n l á s 
2.	Az 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdése alapján felkérem az egészségügyi minisztert vizsgálat lefolytatására és annak megállapítására, hogy a 2000. január 19-én kelt 25.002/2000. számú - az ajánlásomra adott - válaszának megfelelően az egyetem rektora gondoskodott-e olyan szabályzat kiadásáról, amelyekben azokat az eljárási szabályokat foglalják össze, amelyeket több intézet, klinika együttműködését igénylő esetekben kell követni. Felhívom figyelmét, hogy az OBH 1925/1999. számú ügyben a felelősség kérdésében tett kezdeményezésem - az előzőekben kifejtettek értelmében - nem vezetett eredményre. 

Kérem a kezdeményezéssel érintett Igazságügyi Orvostani Intézet Igazgatóját, hogy álláspontjáról, illetve intézkedéséről 60 napon belül értesíteni szíveskedjenek.
Kérem az Egészségügyi Minisztert, hogy az ajánlással kapcsolatos álláspontjáról, illetve intézkedéséről 30 napon belül értesíteni szíveskedjen.

Budapest, 2000. június 5.

Gönczöl Katalin