OBH 898/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Szabó Zoltán

Az eljárás megindítása

A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert álláspontja szerint a Heves Megyei Rendőr-főkapitányság Igazgatásrendészeti Osztálya jogtalanul vonta be magánnyomozói igazolványát és szolgálati fegyverét. 

Az ügyben az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. §. (1) bekezdése alapján vizsgálatot rendeltem el. 

Érintett alkotmányos jog

Jogállamiság, jogbiztonsághoz való jog (Alkotmány 2. §. (1) bek.)

Alkalmazott jogszabályok

1998. évi IV. törvény a vállalkozás keretében végzett személy- és vagyonvédelmi, valamint a magánnyomozói tevékenység szabályairól, a Személy-, Vagyonvédelmi és Magánnyomozói Szakmai Kamaráról. 

5. §. (1) Személy- és vagyonvédelmi, valamint magánnyomozói tevékenység személyre szóló, a rendőrség által kiadott igazolvány birtokában végezhető. 
(3) Igazolványt kaphat írásbeli kérelmére
a) az a büntetlen előéletű, a 4. §. (4) bekezdésében foglalt korlátozás hatálya alá nem eső, nagykorú, cselekvőképes – magánnyomozó esetében legalább középiskolai végzettséggel rendelkező – magyar állampolgár, illetőleg nemzetközi szerződés alapján külön törvényben erre feljogosított külföldi állampolgár, aki belföldi lakóhellyel, továbbá külön jogszabályban meghatározott szakképesítéssel rendelkezik, és 
b) nem folyik ellene három évi vagy ennél súlyosabb tartamú szabadságvesztéssel fenyegetett szándékos bűncselekmény elkövetésének gyanúja miatt büntetőeljárás. 
(4) Ha a kérelmezőt személy elleni erőszakos bűncselekmény (Btk. XII. fejezet, I. cím, II. cím 174-176. §.), nemi erkölcs elleni erőszakos bűncselekmény (Btk. XIV. fejezet, II. cím 197. §., 198. §., 200. §., 207. §. (3) bek. b) pont), hivatali bűncselekmény (Btk. XV. fejezet, IV. cím), hivatalos személy elleni bűncselekmény (Btk. XV. fejezet, V. cím), terrorcselekmény (Btk. 261. §.) vagy vagyon elleni bűntett (Btk. XVIII. fejezet) elkövetése miatt elítélték, az igazolvány kiadása iránti kérelem a Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvény hatálybalépéséről és végrehajtásáról rendelkező 1979. évi 5. tvr. 30. §-ában meghatározott ideig nem teljesíthető. 

8. §. (1) A rendőrség az engedélyt határozattal visszavonja, ha kiadásának feltételei megszűntek, vagy az egyéni, társas vállalkozó e törvény szabályait ismételten vagy súlyosan megszegte. 
(2) Az igazolványt a rendőrség határozattal vonja vissza, ha 
a)	kiadásának valamely jogszabályi feltétele már nem áll fenn, vagy jogerős bírói ítélet az igazolvány tulajdonosát e foglalkozástól eltiltja;

1979. évi 5. tvr. A Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvény hatálybalépéséről és végrehajtásáról
30. §. (1) A 29. §. (2) bekezdésében felsorolt személyeket az alábbi időpontig kell nyilvántartani: 
b)	a szigorított javító-nevelő munkára, a szándékos bűncselekmény miatt javító-nevelő munkára, illetőleg pénzbüntetésre ítélteket a mentesítés beálltától számított öt évig;

115/1991. (IX.10.) Kormányrendelet A kézilőfegyverekről és lőszerekről, a gáz- és riasztófegyverekről, valamint a légfegyverekről és a lőterekről.

6. § (1) Az engedélyt vissza kell vonni: 
a)	ha az engedély kiadásának e rendeletben meghatározott valamelyik feltétele megszűnik;

18. §. (1) Lőfegyver megszerzésére és tartására az alábbi jogi személyek kaphatnak engedélyt: 
d) vagyonvédelem céljából benyújtott kérelem esetén a saját vagy a mások dolgainak őrzését végző jogi személy, ha a tevékenység ellátásához lőfegyver megszerzése és tartása a rendőrség megítélése szerint szükséges;

A megállapított tényállás

A panaszos 1997. december 6-án könnyű testi sértés vétségét követte el, ami miatt a bíróság 1999. április 29-én hozott ítéletében jogerősen pénzbüntetésre ítélete. 
Az   Egri   Rendőrkapitányság   Igazgatásrendészeti   Osztálya  1999.  június  23-án  kelt,  2-250/00/1999. számú határozatával – a bírósági ítéletre tekintettel – személy- és vagyonőr igazolványát visszavonta. A határozat indokolásában kifejtették, hogy a vagyonvédelmi tevékenység személyes végzésének jogszabályi feltétele nem áll fenn, ezért a Személy- és Vagyonvédelmi és Magánnyomozói Szakmai Kamaráról szóló 1998. évi IV. törvény 8. §. (1) bekezdése alapján az engedélyt 5 év időtartamra visszavonják. 

Tekintettel arra, hogy az igazolvány visszavonásával megszűntek a személy- és vagyonvédelmi tevékenységre vonatkozó jogok, ezért a Heves Megyei Rendőr-főkapitányság Közbiztonsági Igazgatóság Igazgatásrendészeti Osztálya a Kft. részére engedélyezett lőfegyver tárolására, használatára, vásárlására vonatkozó hatósági hozzájárulását 1999. október 22-én visszavonta.

A panaszos álláspontja szerint vele szemben az 1998. évi IV. törvény rendelkezéseit nem lehetett volna alkalmazni, mivel a bűncselekmény elkövetésének időpontjában ez a törvény még nem létezett. 

A vizsgálat megállapításai

A panaszos alapvető problémája, hogy a hatósági engedélyek visszavonása következtében az általa irányított cége, s az abban foglalkoztatott családja is ellehetetlenült, megélhetése került veszélybe.

Az Obtv. 16. §. (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz akkor lehet fordulni, ha a beadványt tevőt – megítélése szerint – valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata, illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló jogorvoslati lehetőséget már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Az országgyűlési biztos nem rendelkezik hatáskörrel a bírósági eljárás vizsgálatára, a bíróság döntéseinek elbírálására.

Vizsgálatom a panaszbeadványra figyelemmel arra irányult, hogy a rendőrhatóság eljárása megfelelt-e a hatályos jogszabályoknak és az eljárás során nem sérültek-e a panaszos alkotmányos jogai. 

A panaszos a Prevent Vagyonvédelmi és Szolgáltató Kft. ügyvezető igazgatójaként rendelkezett személy- és vagyonőri tevékenység folytatására jogosító engedéllyel. Mint a vállalkozást szervező, vezető és tevőlegesen végző személyként kapott engedélyt arra, hogy lőfegyvert tartson, vásároljon, s vállalt megbízatásait teljesíteni tudja. 

Miután a bíróság büntetőjogi felelősségét megállapította, a személy- és vagyonőri igazolvány visszavonásra került, s ezáltal ilyen tevékenység folytatására már nem volt jogosult – ami a fegyvertartás feltételeként van meghatározva –, ezért a Kft. részére engedélyezett lőfegyverek kezelőjeként sem járhat el, arra nem jogosult. 

Az engedélyek visszavonásának jogszabályi alapját a vállalkozás keretében végzett személy- és vagyonvédelmi, valamint a magánnyomozói tevékenység szabályairól, a Személy- és Vagyonvédelmi és Magánnyomozói Szakmai Kamaráról szóló 1998. évi IV. törvény rendelkezései képezték. 

Az kétségtelen tény, hogy a panaszos a bűncselekményt 1997 decemberében követte el, s akkor az előzőekben említett jogszabály természetszerűleg nem is létezhetett. Az sem lehet vitás ugyanakkor, hogy a panaszos bűnösségét nem 1997-ben, hanem 1999. április 29-én állapította meg a bíróság jogerős ítéletében. Eddig az időpontig az ártatlanság vélelme alapján ártatlan is volt. 1999. április 29-én már hatályos volt az 1998. évi IV. törvény, melynek 8. §. (2) bekezdés a) pontja szerint: „Az igazolványt a rendőrség határozattal visszavonja,  ha  kiadásának valamely jogszabályi feltétele már nem áll fenn…”  A törvény 5. §. (3) és (4) bekezdései tartalmazzák, hogy ki kaphat igazolványt a személy- és vagyonvédelmi, valamint a magánnyomozói tevékenység folytatására. A (4) bekezdés szerint: „Ha a kérelmezőt személy elleni erőszakos bűncselekmény (Btk. XII. fejezet, I. cím 174-176. §.), … elkövetése miatt elítélték, az igazolvány kiadása iránti kérelem a Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvény hatálybalépéséről és végrehajtásáról rendelkező 1979. évi 5. tvr. 30. §-ában meghatározott ideig nem teljesíthető.” Az 1979. évi 5. tvr. 30. §. (1) bek. b.) pontja előírja, hogy akivel szemben pénzbüntetést szabtak ki, a mentesítés beálltától számított öt évig bűnügyi nyilvántartásba kell venni. 

A panaszost a bíróság pénzbüntetésre ítélte 1999. április 29-én. A pénzbüntetés összegének befizetése napján a panaszos mentesül azon hátrányos következmények alól, melyeket az elítéléshez jogszabály fűz. Tekintettel arra, hogy a panaszos a mentesítés beállta napján rendelkezett a szóban forgó igazolvánnyal, vele szemben alkalmazni kellett az 1998. évi IV. törvény 8. §. (2) bek. a) pontját, vagyis igazolványát be kellett vonni. Az egri rendőrkapitányság tehát jogszerűen járt el. 

A panaszos számára a Heves Megyei Rendőr-főkapitányság a kézilőfegyverekről és lőszerekről, a gáz és riasztófegyverekről, valamint a légfegyverekről és a lőterekről szóló 115/1991. (IX.10.) Kormányrendelet 18. §. (1) bekezdés d) pontja alapján adott fegyverhasználati engedélyt és ezen jogszabályhely alapján járult hozzá ahhoz, hogy a panaszosnak joga legyen fegyver vásárlására, használatára, tárolására. A hivatkozott jogszabályhely így szól: „Lőfegyver megszerzésére és tartására az alábbi jogi személyek kaphatnak engedélyt … vagyonvédelem céljából benyújtott kérelem esetén a saját vagy a mások dolgainak őrzését végző jogi személy, ha a tevékenység ellátásához lőfegyver megszerzése és tartása a rendőrség megítélése szerint szükséges, …” A főkapitányság úgy ítélte meg, hogy a Prevent Vagyonvédelmi Kft. személy- és vagyonvédelmi tevékenységének biztonságos ellátása indokolta a Kft. részére a lőfegyverek használatának, tárolásának, vásárlásának engedélyezését. A főkapitányság ahhoz is hozzájárult, hogy a Kft-nek mint jogi személynek engedélyezett lőfegyverek kezelője a panaszos legyen. A panaszos személy- és vagyonvédelmi, valamint magánnyomozói tevékenység folytatására vonatkozó igazolványát azonban a városi kapitányság visszavonta. Ezzel megszűnt a Kormányrendelet 18. §. (1) bekezdés d.) pontjában előírt feltétel is, vagyis a panaszosnak adott korábbi jogosítványokat a főkapitányság 1999. október 22-én jogszerűen vonta vissza. 

A jelen vizsgálat szempontjából különösen fontosak az Alkotmánybíróságnak a jogállamiság, a jogbiztonság és az eljárási garanciák összefüggésére vonatkozó tételei, amelyeket első alkalommal általánosságban a 9/1992. (I.30.) AB. határozatban (ABH 1992, 59., 65.) fogalmazott meg. Az Alkotmánybíróság álláspontjának lényege szerint a jogállam nélkülözhetetlen eleme  a jogbiztonság. A jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is. Ezért alapvetőek a jogbiztonság szempontjából az eljárási garanciák. Csak az eljárási normák betartásával működnek alkotmányosan a jogintézmények. 

A rendelkezésemre álló adatok, valamint a lefolytatott vizsgálat alapján megállapítottam, hogy az ügyben érintett Egri Rendőrkapitányság és a Heves Megyeri Rendőr-főkapitányság eljárásával nem okozott alkotmányos visszásságot az Alkotmány 2. §. (1) bekezdése tekintetében, ezért a panaszt az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 19. §. (2) bekezdése alapján – mint nyilvánvalóan alaptalant – elutasítom. 

Panaszos beadványa további részében sérelmezte a Személy- Vagyonvédelmi és Magánnyomozói Kamaráról szóló 1998. évi IV. törvény egyes rendelkezéseit is, mert azonos jogkövetkezményt határoz meg a bűncselekmény elkövetése miatt szabadságvesztésre ítélt és megrovással sújtott személyre, valamint a vétség és a bűntett elkövetőjére. 

Nincs hatásköröm vizsgálat elrendelésére annak megállapítása céljából, hogy nem sértenek-e alkotmányos emberi jogokat a vállalkozás keretében végzett személy- és vagyonvédelmi, valamint a magánnyomozói tevékenység szabályairól, a Személy- Vagyonvédelmi és Magánnyomozói Szakmai Kamaráról szóló 1998. évi IV. törvény egyes, a panaszos által sérelmezett előírásai. 

Az Obtv16. §. (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztos azokat a beadványokat vizsgálhatja, amelyeket a panaszos azért nyújtott be, mert megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata, illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló jogorvoslati lehetőséget már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. 

Az országgyűlési biztos OBH 8526/1997. számú jelentésében már rámutatott, hogy egy beadvánnyal, illetve a benne leírt sérelemmel összefüggésben hatóságnak az a személy vagy intézmény tekinthető, aki vagy amely a rá ruházott közjogi hatalomnál fogva jogot vagy kötelezettséget állapít meg. Az 1998. évi IV. törvénynek a személy- és vagyonvédelmi, valamint a magánnyomozói tevékenység folytatására jogosító igazolvány visszavonása eseteinek meghatározásánál az Országgyűlés nem hatósági jogkörben, hanem a társadalmi rendre, valamint a társadalom meghatározó jelentőségű intézményeire, az állam szervezetére, működésére, és az állami szervek hatáskörére vonatkozó alapvető rendelkezések megalkotására jogosult közjogi szereplőként járt el. Mivel az országgyűlési biztos a közjogi szereplők eljárását csak abban az esetben vizsgálhatja, ha az egyben hatósági eljárás is, az Országgyűlés eljárása a szóban forgó esetben az országgyűlési biztos által nem vizsgálható. Ezentúl az országgyűlési biztosok következetes gyakorlata az, hogy az Országgyűlés eljárását akkor vizsgálják, ha az Országgyűlés döntése nem minősül sem jogszabályalkotásnak, sem pedig az állami irányítás egyéb jogi eszköze alkotásának, hanem egyedi döntést tartalmaz. 

Összességében tehát az 1998. évi IV. törvény panaszos által kifogásolt rendelkezéseit nincs hatásköre  az országgyűlési biztosnak felülvizsgálni annak ellenére, hogy az országgyűlési biztos javasolhatja az arra jogosult szervnél a jogszabály vagy az állami irányítás egyéb jogi eszköze módosítását, hatályon kívül helyezését vagy kiadását, ha álláspontja szerint az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság valamely jogszabály vagy az állami irányítás egyéb jogi eszköze nem egyértelmű rendelkezésére, illetve a jogi szabályozás hiányára vezethető vissza. 

Fontosnak tartom továbbá, hogy az országgyűlési biztos az Országgyűlés által elfogadott törvényt kizárólag akkor vizsgálhatja felül, ha annak hatályba lépését követően, illetve gyakorlati érvényesülése során alkotmányos emberi joggal összefüggő visszásság, vagy annak közvetlen veszélye áll fenn. Nem vizsgálhatja azonban ilyen esetben sem azt, hogy a törvény szabályai megfelelnek-e az alkotmányos követelményeknek. 

A jogszabály, valamint az állami irányítás egyéb jogi eszköze alkotmányellenességének utólagos vizsgálata az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény értelmében az Alkotmánybíróság hatáskörébe tartozik. 

A fenti kérdésben bárki jogosult közvetlenül az Alkotmánybíróságnál írásbeli indítványt előterjeszteni. Az indítványnak a kérelem alapjául szolgáló ok megjelölése mellett határozott kérelmet kell tartalmaznia. Az Alkotmánybíróság előtti eljárás illeték- és költségmentes. 

Az előzőekben ismertetett okokra tekintettel ezen panaszát az Obtv. 16. §. (1) bekezdése alapján elutasítom. 

Budapest, 2000. április 13.

Gönczöl Katalin