OBH 792/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Izafé Éva

Az eljárás megindulása
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert diszkriminatívnak minősítette, hogy Révfülöp Nagyközség Önkormányzata a szennyvízcsatorna-hálózat építéséhez a hozzájárulást a helyi lakosok és a belföldi  üdülőtulajdonosok esetében 100 ezer forintban, a külföldiek esetében pedig 260 ezer forintban állapította meg.
A vizsgálat az Alkotmányban deklarált hátrányos megkülönböztetés tilalmának, a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság és tisztességes eljáráshoz való jog megsértésének gyanúja miatt indult, melynek során információt és véleményt kértem Révfülöp Nagyközség Önkormányzatától, a Veszprém Megyei Közigazgatási Hivataltól és a Veszprém Megyei Területfejlesztési Tanácstól.

A megállapított tényállás
	A révfülöpi önkormányzat 1998-ban a Csörgő és Szepezdi utakkal határos térségben szennyvízcsatorna beruházásról döntött, melynek költsége egységenként 260 ezer forintot tett ki. Az alaphatározat a következőket tartalmazta: "A közbeszerzési eljárás lefolytatására tekintettel a 100 ezer forint érdekeltségi hozzájárulás a Révfülöp Csörgő és Szepezdi utcák feletti terület szennyvízcsatorna építésénél 260 ezer forintra emelkedett, ezért fenti összegből az önkormányzat a természetes személyekre vonatkozóan a 160 ezer forint érdekeltségi hozzájárulást átvállalja a hozzájárulás fizetésének teljes időtartamára." Az önkormányzat 1999. február 22-én alaphatározatát módosította és úgy határozott, hogy a magyar állampolgároknak 160 ezer forint önkormányzati támogatást biztosít. A módosító határozat így szólt:  "A Révfülöp Nagyközség Képviselő-testülete a 114/1998. (XI. 23.)  számú határozatát kiegészíti akként, hogy a Révfülöp Csörgő és Szepezdi utcák feletti terület szennyvízcsatorna építésénél a 260 ezer forint összegből a magyar állampolgárságú természetes személyek részére adja a 160 ezer forintos önkormányzati támogatást a csatorna építéséhez."
A közigazgatási hivataltól arra vonatkozóan kértem állásfoglalást, hogy az önkormányzat a támogatások megállapításánál köteles volt-e rendeletet alkotni vagy a két idézett határozat elegendő a támogatási formák megállapítására. A közigazgatási hivatal válaszában kifejtette, hogy az önkormányzat az önkormányzati törvényben biztosított jogkörében döntött a hozzájárulás mértékéről. 
A határozat szövegezése azonban rosszul történt, és nem tükrözte a testület valódi akaratát. A módosított döntés oka az volt, hogy az önkormányzat nem kívánta támogatni azon külföldi állampolgárokat, akik sokkal jobb anyagi körülmények között élnek, mint a magyar állampolgárok. A külföldieknek nem jelent akkora megterhelést a 260 ezer forint kifizetése, mint a helybeli lakosságnak. A közigazgatási hivatal vezetője közölte, hogy az önkormányzat indokát elfogadhatónak tartja, de jobb lett volna, ha az önkormányzat 1998-ban azonnal a végleges szövegű határozat kiadásáról dönt. A döntés önként vállalt feladat, így a hivatalvezető álláspontja szerint elegendő egy határozat, illetve annak kiegészítése is. A magánszemélyek közműfejlesztési támogatásáról szóló 73/1999. (V. 21.) Korm. rendelet, amely akként rendelkezik, hogy: "2. § (1) E rendelet alkalmazása szempontjából a közműfejlesztési támogatás jogosultja az a magánszemély, aki a közműfejlesztési hozzájárulást - állampolgárságától függetlenül - lakóingatlan közművesítése érdekében, annak tulajdonosaként, bérlőjeként vagy használójaként első ízben fizeti meg, és azt akár részben, akár egészben korábban más módon még nem számolta el.”... - pedig az önkormányzati döntés időpontjában nem volt hatályos.
A Veszprém Megyei Területfejlesztési Tanács elnökének véleményét kértem arra vonatkozóan, hogy  a területfejlesztési tanács Révfülöp településre nézve milyen döntést hozott, illetve a támogatásnál milyen szerepet játszott a területen élők állampolgársága, illetve mi a véleménye a két testületi határozatról. A területfejlesztési tanács elnöke arról tájékoztatott, hogy Révfülöp Önkormányzata a Veszprém Megyei Területfejlesztési Tanácstól a szennyvízcsatornázás beruházáshoz nem kért fejlesztési támogatást. A területfejlesztési tanácsnak - a területfejlesztési törvény értelmében - nincs hatásköre véleményezni a önkormányzat határozatait, de a felvetett probléma nagy valószínűséggel más területeken is előadódhat - nem kívánatos indulatokat gerjesztve - ezért a hasonló panaszok megelőzése érdekében az országgyűlési biztos vizsgálatát kérte. 

Az ügy jogszabályi háttere
•	73/1999. (V. 21.) Korm. rendelet a magánszemélyek közműfejlesztési támogatásáról
2. § (1) E rendelet alkalmazása szempontjából a közműfejlesztési támogatás jogosultja az a magánszemély, aki a közműfejlesztési hozzájárulást - állampolgárságától függetlenül - lakóingatlan közművesítése érdekében, annak tulajdonosaként, bérlőjeként vagy használójaként első ízben fizeti meg, és azt akár részben, akár egészben korábban más módon még nem számolta el.
•	89/1991. (VII. 12.) Korm. rendelet  a közműfejlesztések támogatásáról (hatálytalan 1999. VI. 5-től.)
1. § (1) Ha a magánszemély közműfejlesztéshez - új közmű építéséhez, illetve meglévő közmű kapacitásnövelése érdekében annak bővítéséhez - pénzbeli befizetéssel hozzájárul, az állami költségvetés az erre a célra befizetett összeg 15%-át visszatéríti. A pénzbeli hozzájárulás összege nem nyújthat fedezetet a közműfejlesztési beruházást terhelő és visszaigényelhető előzetesen felszámított általános forgalmi adóra.

Az érintett alkotmányos jog
•	1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.

A vizsgálat megállapításai
	A révfülöpi önkormányzat szennyvízcsatorna építésének támogatásával kapcsolatos vizsgálat megindításakor figyelembe vettem, hogy a helyi önkormányzat a helyi közügyek intézésében nagyfokú önállósággal rendelkezik. Az önkormányzat a módosítást követően kialakított támogatási elve szerint  a kedvezmény az államhoz fűződő jogi kötelék alapján a Révfülöpön ingatlantulajdonnal rendelkező magyar állampolgárokra terjed ki. Az önkormányzat határozata a hozzájárulás összege szempontjából különbséget tesz a magyar állampolgár és a nem magyar állampolgár között. Ugyanakkor a magánszemélyek közműfejlesztési támogatásáról szóló kormányrendelet - amely az önkormányzat határozatának meghozatalakor nem volt hatályban - úgy rendelkezik, hogy, ha a magánszemély a közműhálózat fejlesztéséhez pénzbeli befizetéssel hozzájárul, a központi költségvetés az e célra befizetett összeg 15 %-át visszatéríti. A jogszabály kimondja, hogy a közműfejlesztési támogatás jogosultja az a magánszemély, aki a közműfejlesztési hozzájárulást - állampolgárságtól függetlenül  - lakóingatlan közművesítése érdekében....  első ízben fizeti meg. A jogszabály alapján a lakóingatlan vonatkozásában jár a visszatérítési támogatás, amely tehát külföldi állampolgárt is érint. A közműfejlesztési támogatást szabályozó korábbi  kormányrendelet szintén 15 % visszatérítésével támogatta a beruházást, de a jogosultak körét gyűjtőnéven "magánszemély" meghatározással használta, és nem emelte ki az "állampolgárságra tekintet nélkül" meghatározást.  Az 1999-es visszatérítési szabályozás a Magyarországon lakóingatlannal rendelkező külföldi állampolgárságú ingatlantulajdonosok számának növekedése miatt szükségessé tette az "állampolgárságra tekint nélkül" való meghatározást.
A révfülöpi önkormányzat 1988-as, illetve 1999-es évben hozott határozata alapján a kedvezmények megállapítását követő jogviszonyok lezárultak,  a magyar állampolgárok a támogatást megkapták, a külföldi állampolgárok a számukra megállapított beruházási költséget megfizették. A beruházási támogatások esetében az önkormányzat az állampolgárság alapján  tett megkülönböztetést, szemben a helyi adókról szóló rendeletében történt szabályozással, amikor  az adóalany meghatározásánál úgy rendelkezett, hogy adóalany a külföldi magánszemély is, feltéve, ha adómentességét nemzetközi szerződés vagy viszonosság nem biztosítja. A panasszal érintett ügyben bizonytalanságot az okozott, hogy az önkormányzat alaphatározata egységesen kezelte az ingatlantulajdonosoknak juttatott kedvezményt, majd három hónap múlva azt jelentősen megváltoztatta, és a külföldi állampolgárokat a támogatásból kizárta. A közműfejlesztések támogatásáról szóló központi szabályozás további három hónap múlva jelent meg. Ezért az nem rögzíthető, hogy Révfülöpön, 1999. februárjában  az érvényben lévő központi szabályozási elvekkel ellentétes helyi szabályozás született. 
	Az Alkotmánybíróság a 62/1991. számú határozatában a külföldieket terhelő adókötelezettség tárgyában kimondta, hogy az Alkotmány 70/I. §-ával nem ellentétes, ha törvény az állampolgárok körén kívül, akár bel-, akár külföldi jogi személyek, szervezetek részére is előírt adókötelezettséget. Ebből kiindulva annak sincs akadálya, hogy az adott esetben az önkormányzat a támogatottak körét is állampolgárságra tekintet nélkül állapítsa meg. Abban az esetben, ha az önkormányzat nem ezt a megoldást választja, úgy megfelelő indokolással arra kell törekedni, hogy az azonos csoporton - ingatlantulajdonosokon - belül érintettekre nézve az eltérő szabályozás alkotmányos és előre kiszámítható legyen. A 16/1991. (IV. 20.) AB határozatában az Alkotmánybíróság rámutatott arra, hogy "..... a  törvényhozó szabadsága a részletekben való megkülönböztetésre igen nagy. Mindenekelőtt azért, mert az állam nem jogi igényeket elégít ki, hanem méltányosságból juttat javakat a kedvezményezetteknek. ... Figyelembe kell venni, hogy nincs senkinek joga arra, hogy egy ex gratia juttatás meghatározott formájában részesüljön. Ugyanakkor az ex gratia juttatásnál is irányadók az Alkotmány 70/A. §-ában foglaltak." A mérlegelési jogkörben hozott döntésekből ki kell tűnnie azoknak a preferenciáknak, amelyeket a döntés meghozatala során a döntéshozó alkalmazott, amelyekből kitűnik az, hogy a kérelmező, - jelen esetben az érintett ingatlantulajdonnal rendelkező kör - mely elvárásoknak nem tett eleget, és melyek azok az elvárások melyeknek eleget téve a későbbiekben eséllyel nyújthatja be kérelmét. A mérlegelési jogkörre hivatkozva nem lehet minden kérelmet elutasítani, mert ez megalapozatlansághoz, sőt önkényes döntésekhez vezethet. Komoly veszélyt rejt magában az a gyakorlat, amely a mérlegelési jogkörben hozott határozatok esetén valamiféle felmentést lát a jogbiztonság tartalmát adó szabályok alól. Ezért nem fogadható el a képviselő-testület azon gyakorlata miszerint a döntését nem indokolta. A képviselő-testületnek azt is ki kellett volna fejtenie, hogy erre a típusú támogatásra milyen forrás áll rendelkezésére, miért nem tud az adott esetben támogatást nyújtani, vagy azt, hogy milyen okból nincs erre forrás az önkormányzat költségvetésében, és azt is, hogy miért tesz különbséget.
	A vizsgálatban megállapítottam, hogy az önkormányzat alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott a jogállamiságból fakadó jogbiztonság és tisztességes eljáráshoz fűződő joggal összefüggésben azzal, hogy egy konkrét beruházási programon belül, az ingatlantulajdonosok csoportját érintő döntését indokolás nélkül megváltoztatta.
Az Alkotmány 2. § (1) bekezdése kimondja, hogy: "A Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam." A jogállamiság egyik tartalmi eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság megköveteli a normák egyértelműségét, és az egyes jogintézmények kiszámíthatóságát. Ezért alapvetőek a jogbiztonság szempontjából az eljárási garanciák. A jogintézmények csak akkor működhetnek alkotmányosan, ha az intézmények az eljárási normákat betartják. 
	Az önkormányzat költségvetési forrásainak terhére a kedvezmények juttatásában nagyfokú önállósággal és mérlegelési jogkörrel rendelkezik, ezért a jogbiztonság és tisztességes eljáráshoz való joggal kapcsolatos visszásság megállapításán túl a hátrányos megkülönböztetés tilalmának megsértésével összefüggő visszásságot a vizsgálat nem tárt fel. Az önkormányzat a támogatás elosztásáról már döntött, az elszámolás megtörtént, ezért az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság megállapításán túl a konkrét ügyre vonatkozó kezdeményezéssel nem élek. Kezdeményezésemet a hasonló esetek elkerülése érdekében teszem meg.

Kezdeményezés
	Az 1993. évi LIX. tv. 21. §-ában biztosított jogommal élve felhívom Révfülöp Nagyközség Önkormányzatának képviseletében eljáró polgármester figyelmét, hogy a képviselő-testület hatáskörébe tartozó döntések előkészítése során, különös tekintettel a támogatási formák módosítására, az érintettek jogbiztonsághoz és tisztességes eljáráshoz való jogát, - hogy a jog egésze, egyes részterületei és egyes szabályai is világosak, egyértelműek, hatásukat tekintve kiszámíthatóak és a norma címzettjei számára előre láthatóak legyenek - minden esetben érvényesítse.
	Kérem Polgármester urat, hogy a kezdeményezéssel kapcsolatos álláspontjáról, illetve intézkedéséről az 1993. évi LIX. törvény 21. § (2) bekezdése értelmében 30 napon belül értesíteni szíveskedjen.

Budapest, 2001. április 13. 

Gönczöl Katalin

Kiegészítő jelentés 
az OBH 792/2000. számú ügyben
Előadó: dr. Izafé Éva

Előzmények
	A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert diszkriminatívnak minősítette, hogy Révfülöp Nagyközség Önkormányzata a szennyvízcsatorna-hálózat építéséhez a hozzájárulást a helyi lakosok és a belföldi  üdülőtulajdonosok esetében 100 ezer forintban, a külföldiek esetében pedig 260 ezer forintban állapította meg.
	A vizsgálat megállapította, hogy az önkormányzat alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott a jogállamiságból fakadó jogbiztonság és tisztességes eljáráshoz fűződő joggal összefüggésben azzal, hogy egy konkrét beruházási programon belül, az ingatlantulajdonosok csoportját érintő döntését indokolás nélkül megváltoztatta.

Az alapjelentés kezdeményezése
	A korábbi országgyűlési biztos kezdeményezésében felhívta Révfülöp Nagyközség Önkormányzatának képviseletében eljáró polgármester figyelmét, hogy a képviselő-testület hatáskörébe tartozó döntések előkészítése során, különös tekintettel a támogatási formák módosítására, az érintettek jogbiztonsághoz és tisztességes eljáráshoz való jogát, - hogy a jog egésze, egyes részterületei és egyes szabályai is világosak, egyértelműek, hatásukat tekintve kiszámíthatóak és a norma címzettjei számára előre láthatóak legyenek - minden esetben érvényesítse.

A kezdeményezés fogadtatása az önkormányzat és a panaszos részéről
	A kezdeményezésben a jogbiztonságra irányuló észrevételt az önkormányzat elfogadta, és a polgármester válaszában közölte, hogy a jövőben a képviselő-testület ennek megfelelően hozza meg döntését. A külföldieket érintő juttatásra vonatkozóan közölte, hogy az "önkormányzat a belföldi természetes személyeknek juttat 10 éven keresztül támogatást. A támogatási preferenciákat  az önkormányzat megjelölte, amikor magyar állampolgársághoz kötötte."
A képviselő-testület kötelezettségét a Révfülöp II. Csatornamű Társulat alakuló ülése állapította meg az érdekeltek számára. A Társulat a belföldieket és külföldieket az érdekeltségi hozzájárulás mértékéről  és a befizetés módjáról  értesítette, felhívta a figyelmet a jogorvoslati lehetőségre. 
A polgármester a kezdeményezésre való reagálást követő pár nappal későbbi levelében közölte, hogy Révfülöp II. Csatornamű Társulat Intéző Bizottsága, illetve küldöttgyűlése az érdekeltségi hozzájárulás megállapításakor nem vizsgálta az érdekeltek kettős állampolgárságát. Ugyanebben a szellemben járt el a képviselő-testület is, amikor méltányossági alapon támogatást nyújtott a magyar állampolgároknak. Az előző levelét azzal egészítette még ki, hogy a képviselő-testület nem jogi igényeket elégített ki, hanem méltányosságból juttat pénzügyi támogatást a belföldi kedvezményezetteknek. A külföldi természetes személynek az ügy szempontjából azokat tekintette, akik az országot elhagyták, életszerűen külföldön élnek, külföldön van az állandó lakhelyük, munkahelyük, függetlenül attól, hogy a magyar állampolgárságról szóló törvény szerint az illető kettős állampolgár.
	A panaszos a jelentésben foglaltakkal nem értett egyet, azt elfogadhatatlannak tartotta, tekintettel arra, hogy az általa jelzett esetben kettős állampolgárságú személy ügyében történő döntésről volt szó. Ismételten kérte annak a kérdésnek a tisztázását, hogy az önkormányzat döntése diszkriminatívnak minősül-e a kettős állampolgársággal rendelkező személlyel szemben vagy nem.

A kiegészítő vizsgálat jogszabályi háttere
•	1993. évi LV. törvény a  magyar állampolgárságról
A magyar állampolgárok
(2) Azt a magyar állampolgárt, aki egyidejűleg más államnak is állampolgára - ha törvény másként nem rendelkezik -, a magyar jog alkalmazása szempontjából magyar állampolgárnak kell tekinteni.

Az érintett alkotmányos jog
•	70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül.

A kiegészítő vizsgálat tényállása
	Az önkormányzat válasza és az ismételt panasz alapján megkerestem a belügyminisztert és  az előzmények ismeretében arra kértem, foglaljon állást abban a kérdésben, hogy a kettős állampolgár a közműfejlesztési érdekeltségi hozzájárulás megfizetése szempontjából mely állam polgárának minősül.
A belügyminiszter kifejtette, hogy a magyar állampolgárságról szóló 1993. évi LV. törvény hivatkozott 2. §-ának (2) bekezdése egyértelműen kimondja, hogy a magyar állampolgársággal is rendelkező többes állampolgárt a magyar jog alkalmazása szempontjából magyar állampolgárnak kell tekinteni.
Kérdés azonban, hogy az önkormányzat vitatott határozatát milyen súllyal kell a "magyar jog alkalmazásának" tekinteni, mivel nem hatósági határozatról, illetve önkormányzati rendeletről van szó, mely utóbbi - mint jogszabály - nem lehet ellentétes magasabb szintű jogszabállyal. A szóban forgó önkormányzati határozat nem jogszabály ugyan, de -  mint az állami irányítás egyéb jogi eszköze - a magyar "jog", a jogrendszer része. A határozat megfogalmazása azonban valóban nem tükrözte a képviselő-testület szándékát.  A "magyar állampolgárságú természetes személy" kategóriájába az a magyar állampolgár is beleértendő, aki más állampolgársággal is rendelkezik. A polgármester észrevételéből ugyanakkor az következtethető, hogy a külföldön élő magyar állampolgárt nem kívánta a képviselő-testület támogatásban részesíteni.
Az önkormányzat a külföldi fogalmát az általánosan elfogadott fogalomtól eltérően értelmezi, amikor valójában az állampolgárságtól függetlenül, az életvitelszerű külföldi lakóhelyéhez köti azt. Külföldinek ugyanis az a személy tekintendő, aki nem magyar állampolgár.
A belügyminiszter válaszának ismeretében a polgármester korábbi álláspontját megismételte, és közölte, hogy a képviselő-testület nem jogot alkalmazott, hanem kedvezményt biztosított, méltányosságot gyakorolt az életvitelszerűen hazánkban élő magyar állampolgárok tekintetében. A külföldön élő magyar állampolgárokat - akiknek megélhetési körülményeik, viszonyaik, teherviselő képességük pozitív irányban nagyban eltér a honiakétól - a képviselő- testület nem kívánta támogatásban részesíteni.

A kiegészítő vizsgálat megállapításai
	A kiegészítő vizsgálatban  megállapítottam, hogy az önkormányzat rendeletalkotás mellőzésével alkalmazott méltányosságot, olyan körre nézve, mely a képviselő-testület határozatában nem egyértelmű meghatározással szerepel. A testület a magyar állampolgár meghatározást használta,  ugyanakkor akarata azt célozta meg, hogy a külföldön élő magyar állampolgárokat nem kívánta támogatásban részesíteni. Ennek érdekében célszerű lett volna helyi szabályozással rendezni a méltányossági támogatást, mely helyi szabályozás a közigazgatási törvényességi ellenőrzési fórumán áthaladva abban a kérdésben is eligazítást adna, hogy a kifogásolt támogatási forma megalkotása mennyiben felel meg az állampolgárságról szóló törvény szabályozásának, az Alkotmány diszkrimináció tilalmát deklaráló szellemének és az Alkotmánybíróság ezen alkotmányos joggal foglalkozó döntéseinek. Ilyen szabályozás hiányában el kell fogadni az önkormányzat válaszát, melyben mindvégig ahhoz az elvhez ragaszkodott, hogy kizárólag a belföldön élő magyar állampolgárokat kívánta támogatásban részesíteni.
A diszkrimináció megsértését 
•	az erre vonatkozó önkormányzati rendelettel való szabályozás és ebből kifolyólag a közigazgatási ellenőrzés elmaradása, 
•	kettős vagy többes állampolgár panaszának hiánya, 
•	és arra tekintettel, hogy az erre a célra rendelt önkormányzati források felhasználása és elosztása már megtörtént, 
nem állapítottam meg.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény kimondja, hogy az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság  illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Ha az ügyben jogerős határozat született, az országgyűlési biztoshoz ennek közlésétől számított egy éven belül lehet beadvánnyal fordulni.
A vizsgálat megállapította, hogy az önkormányzat kifogásolt módosító határozata 1999. február 22-én kelt, tehát több mint egy év eltelt, mellyel kapcsolatban kettős állampolgár részéről panasz nem érkezett. Az alapjelentés nem kettős  állampolgár panasza alapján indult és a diszkrimináció tilalmának megsértésével kapcsolatos visszásságot sem állapított meg.
Az alapjelentésben foglalt kezdeményezés fenntartásával - a fentiekre is figyelemmel - a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2001. október 19.

Lenkovics Barnabás