OBH 789/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Pásztor Imre

A vizsgálat megindulása:
	Panaszos a Budapesti Rendőr-főkapitányság állományában alosztály-vezetői beosztást lát el. Beadványában előbb a rendőri állomány tagjainak anyagi gondjairól írt, majd kitért a szolgálati túlterheltségre és az ezekre visszavezethető nagyfokú elvándorlásra.  A túlmunkával kapcsolatos kifogása pedig az, hogy a 61/1999. számú főkapitányi intézkedés - a költségvetési kiadások korlátozása érdekében a hivatásos állomány által teljesített, pénzben megváltható túlszolgálati órák számát havi 1 óra/fő óraszámban határozza meg.

Az érintett jogszabályok:
•	Alkotmány 70/B. § a munkához, az egyenlő bérhez és a pihenéshez való jog.
•	Az 1996. évi XLIII. törvény (Hszt.) 87. § (2) bekezdése.
•	A 20/1997. (III. 19.) BM rendelet 8. § (1) bekezdése.

A vizsgálat lefolytatása:
	A panasz alapján megkerestem a Budapesti Rendőr-főkapitányság vezetőjét, aki válaszában fenntartotta az általa kiadott intézkedés indokoltságára vonatkozó álláspontját. Kifejtette, hogy a pénzben megváltható túlszolgálati órák száma 1998-tól folyamatosan csökkent, a következők szerint: 1998. február 1-jétől 10 óra/fő volt, 1999. június 1-jétől 5 óra/fő, és 2000. január 1-jétől 1 óra/fő lett. Minderre a behatárolt költségvetési lehetőségek következtében került sor, előbb a nagyösszegű hiány csökkentése, majd az újabb eladósodás megelőzése érdekében.
	A főkapitányi válasz egyben elismeri, hogy ezzel vitathatatlanul nehéz helyzetbe hozták a szolgálat maradéktalan ellátásáért felelős parancsnokokat. Ezért a szűkös anyagi lehetőségek mellett is, aktuális biztonsági és bűnügyi feladatokhoz igazodóan, eddig is minden évben sor került külön órakeret meghatározására, amely megoldás lehetővé tette egy-egy kiemelt esemény kezelését. Természetesen ez nem változtat azon, hogy amint lehetséges a túlóra-korlátozást fel kell oldani.

A vizsgálat megállapításai:
	A főkapitányi intézkedés nem ellentétes a hatályos jogszabályokkal. A túlszolgálat elrendelésére a Hszt. ad lehetőséget, amelyet a parancsnokok vagy utasításra vagy saját elhatározásukból alkalmaznak. Amennyiben a túlszolgálat bármilyen módon ellentételezésre kerül - szabadidővel vagy pénzben - a végrehajtó állomány nem szenved sérelmet.

	A beadvány konkrét sérelmet nem tartalmaz, ennek hiányában alkotmányos visszásság nem állapítható meg, ezért a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2001. február 16.

Gönczöl Katalin