OBH 650/2000
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Ügyintéző: dr. Kiss A.

Az eljárás megindulása:
	A vendéglátó-ipari egységet üzemeltető panaszossal szemben a győri Vámhivatal jövedéki törvénysértés miatt jövedéki bírságot szabott ki. Panaszos a határozat ellen fellebbezett. A másodfokú hatóságként eljáró Vám- és Pénzügyőrség Győr-Moson-Sopron, Komárom-Esztergom és Veszprém Megyei Parancsnoksága a fellebbezés elbírálása során az első fokú határozatot megváltoztatta, a kiszabott jövedéki bírság összegét megemelte. Panaszos a másodfokú határozat bírósági felülvizsgálatát kérte. A közigazgatási perben a bíróság az első- és másodfokú határozatokat hatályon kívül helyezte, és az első fokú hatóságot új eljárásra utasította. Panaszos hivatalomhoz írt beadványában sérelmezte, hogy a vámhatóság a bíróság jogerős ítélete ellenére nem fizeti vissza a korábban inkasszóval beszedett jövedéki bírság összegét.
	A panasz alapján az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság elvének szerves részét képező tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggő visszásság gyanúja miatt vizsgálatot indítottam.

A megállapított tényállás
	A győri Vámhivatal a panaszossal szemben jövedéki bírságot kiszabó határozatát azzal indokolta, hogy a panaszos által üzemeltetett vedéglátó-ipari egység raktárában 16 üveg olyan szeszesitalt találtak, amelyeken nem volt zárjegy, és a panaszos az alkoholos italok törvényes eredetét számlákkal sem tudta igazolni. A határozat ellen panaszos fellebbezett. Fellebbezésében a bírság kiszabásának jogsértő voltát sérelmezte, mert - állítása szerint - a helyszínen eljáró pénzügyőrök az üvegeken és a kupakokon zárjegyek maradványait észlelték, és ő számlákkal is igazolta az italok eredetét, így alaptalan a határozat azon megállapítása, hogy az üvegeken nem volt zárjegy, illetőleg, hogy ő az italok eredetét számlákkal nem tudta igazolni. A másodfokon eljáró vámhatóság a fellebbezést elutasította, az első fokú határozatban kiszabott bírság összegét megemelte, a határozat egyéb rendelkezéseit pedig hatályukban fenntartotta. Ezt követően a kiszabott bírság összegét a panaszos pénzforgalmi számlájáról inkasszóval beszedték. Panaszos a másodfokú közigazgatási határozat felülvizsgálatát kérte a Győr-Moson-Sopron Megyei Bíróságtól. Keresetében elismerte, hogy a lefoglalt 16 üvegbe más palackokból töltötte át az azonos nemű termékeket, de ez - véleménye szerint - önmagában még nem ad okot jövedéki törvénysértés megállapítására. A bíróság a panaszos keresetének helyt adott,  a másodfokú közigazgatási határozatot az első fokú határozatra is kiterjedően hatályon kívül helyezte, és az első fokú vámhivatalt új eljárásra utasította. Indokolásában a bíróság kifejtette, hogy az első fokú és a másodfokú vámhatóság határozatai egymásnak ellentmondóak, iratellenesek: egyik határozat sem tér ki arra, hogy a panaszos számlái miért voltak alkalmatlanok az eredetigazolásra; a panaszos bizonyítási indítványát figyelmen kívül hagyták, annak okát azonban határozataikban nem rögzítették; az eljáró hatóságok a tényállás maradéktalan tisztázását elmulasztották; a lefoglalt alkoholtermékeket úgy minősítették adózás alól elvont terméknek, hogy nem vizsgálták a beszerzett, az értékesített és készleten lévő jövedéki termék eredetét; nem került tisztázásra, hogy az áttöltögetett, üres göngyöleges palackokat miért nem vizsgálták; az eljáró hatóságok tehát az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény rendelkezéseit súlyosan megsértették.
	Az inkasszóval beszedett bírság összegét a vámhatóság a bírósági ítélet jogerőre emelkedését követően sem fizette vissza a panaszosnak.
	A bíróság ítéletének megfelelően az első fokú vámhatóság új eljárást indított, melyben a panaszost ismételten jövedéki bírság megfizetésére kötelezte, majd elrendelte a kiszabott jövedéki bírság összegének megfelelő - panaszos számlájáról már beszedett - pénzösszeg zár alá vételét. A zár alá vételt követően intézkedtek a kiszabott bírság és a panaszostól már beszedett összeg különbözetének, valamint a teljes összeg után járó késedelmi pótléknak a visszafizetése iránt. A panaszos a határozat ellen fellebbezett, melyben kifogásolta a zár alá vételt is. A fellebbezés alapján most már a Vám- és Pénzügyőrség Nyugat-Dunántúli Regionális Parancsnoksága, mint másodfokú hatóság az első fokú határozatot a tényállás tisztázatlansága miatt megsemmisítette, és a győri Vámhivatalt új eljárásra utasította. A vámhivatal határozatában a panaszossal szemben ismételten, a korábbival azonos összegű jövedéki bírságot szabott ki. A határozat ellen a panaszos újból fellebbezett. A másodfokú vámhatóság a fellebbezés alapján az első fokú határozatot a tényállás tisztázatlansága miatt megint megsemmisítette, és az első fokú hatóságot új eljárás lefolytatására utasította. Az elsőfok panaszost ismételten az előbbiekhez képest változatlan összegű jövedéki bírság megfizetésére kötelezte. A panaszos a határozat ellen fellebbezett. A másodfokú hatóság az első fokú határozatot, a bírság mellett kirótt jövedéki adó összegének megváltoztatásával, helyben hagyta. Panaszos a határozat bírósági felülvizsgálatát kérte. A közigazgatási per még folyamatban van.

Érintett alkotmányos jogok és alkalmazott jogszabályok
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
A jövedéki adóról és a jövedéki termékek forgalmazásának különös szabályairól szóló 1997. évi CIII. törvény
Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény (Áe.)

A vizsgálat megállapításai
	Tekintettel arra, hogy a panaszos ügye még mindig folyamatban van, vizsgálatom csak a panaszos által kifejezetten sérelmezett hatósági eljárásra, vagyis arra terjedt ki, hogy a bíróság ítéltének jogerőre emelkedését követően, miért nem került sor a hatályon kívül helyezett határozatok alapján beszedett bírság összegének visszafizetésére.
	A Győr-Moson-Sopron Megyei Bíróság ítélete a Vám- és Pénzügyőrség Megyei Parancsnokságával való közlést követően jogerőre emelkedett. Mivel a bíróság a hatályon kívül helyezés következményeként a beszedett összegek visszautalására határidőt nem szabott, az ítéletben foglalt rendelkezések teljesítése azonnal esedékessé vált, így a beszedett összegek visszautalása is. Alátámasztja ezt az is, hogy az eljárt vámhatóságok a bírság kiszabott összege tekintetében biztosítási intézkedést nem rendeltek el. A beszedett összeg visszatartására tehát a vámhivatalnak nem volt jogosultsága, így eljárása a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott. A győri Vámhivatal a megismételt eljárásban újból megállapította a jövedéki törvénysértést, és bírságot szabott ki a panaszossal szemben. Ezúttal a vámhatóság elrendelte a bírság összegének biztosítását is. Az Áe. 87. § (1) bekezdése szerint a közigazgatási szerv jogerős határozat alapján a teljesítési határidő letelte előtt, továbbá az olyan határozat alapján, amelyet megfellebbeztek, vagy amelyre nézve a fellebbezési határidő még nem járt le, elrendelheti a pénzkövetelés biztosítását, illetőleg a meghatározott dolog zárlatát. A biztosítási intézkedés elrendelésének törvényi feltételei a megismételt első fokú eljárásban az ügydöntő határozat meghozatalát követően már fennálltak, így az intézkedés sem törvényességi, sem alkotmányossági szempontból nem kifogásolható. A biztosítási intézkedést követően a vámhatóság visszautalta panaszosnak a korábban beszedett összeg és az újabban kiszabott bírság összegének különbözetét, valamint a teljes visszatartott összeg után az ítélet jogerőre emelkedésétől a visszafizetés időpontjáig terjedő időtartamra késedelmi kamatot fizetett, ezzel orvosolta a korábban előidézett visszásságot. A visszásság saját jogkörben való orvoslása miatt ajánlás megfogalmazását nem tartom szükségesnek.

Budapest, 2002. április 25.

Takács Albert