OBH 638/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: Dr. Garamvári Miklós

A vizsgálat megindítása
	A Panaszos beadványában sérelmezte, hogy az Állami Pénz-és Tőkepiaci Felügyelet a nem megfelelő felügyeleti jog gyakorlásával hozzájárult ahhoz, hogy a Kereskedelmi és Hitelbank Alapkezelő Kft. a PROFIT Nyíltvégű Befektetési Alappal összefüggő tevékenységével az 1998. és 1999. években összesen háromszázezer forinttal károsította meg. 
	Az ügyben a vizsgálatot 2000. április 12-én megindítottam.
	A vizsgálat megindításával egyidejűleg megkerestem a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyeletének (a továbbiakban: PSZÁF) elnökhelyettesét és felkértem, hogy a beadvánnyal összefüggésben birtokukban lévő dokumentumokat bocsássa rendelkezésemre. A válasz elmaradása miatt az ügyben részjelentés készült.
	A részjelentésben tett ajánlásban, élve az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló, 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdésében biztosított jogommal, felkértem a PSZÁF felett felügyeletet gyakorló pénzügyminisztert, gondoskodjon arról, hogy a vizsgálattal érintett PSZÁF teljesítse az országgyűlési biztos jogszabályon alapuló megkeresését. Az ajánlás elérte célját, a vizsgálat lefolytatásához szükséges dokumentumokat a PSZÁF rendelkezésemre bocsátotta.

Érintett alkotmányos jogok
Eljárásom során az alábbi alkotmányos jogok érvényesülését vizsgáltam:
•	A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság elve, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (a Magyar Köztársaság Alkotmánya 2. § (1) bekezdése)
•	Tulajdonhoz való jog (A Magyar Köztársaság Alkotmánya 13. § (1) bekezdése)

Alkalmazott jogszabályok
•	1996. évi CXIV. törvény az Állami Pénz- és Tőkepiaci Felügyeletről
•	1996. évi CXI. törvény az értékpapírok forgalomba hozataláról, a befektetési szolgáltatásokról és az értékpapír-tőzsdéről
•	1991. évi LXIII. törvény a befektetési alapokról

A vizsgálat megállapításai
	Hatásköröm vizsgálata kapcsán előrebocsátom, hogy a pénzintézetek és pénzügyi vállalkozások nem tartoznak sem a hatóságok, sem a közszolgáltató szervezetek fogalomkörébe. A bankok és ügyfeleik közötti pénzügyi műveletekre, tőkebefektetésre, betételhelyezésre irányuló megállapodások kizárólag a felek szándékán alapulnak, a szerződésekre a pénzügyi intézményekre vonatkozó jogszabályok és a polgári jog szabályai irányadók.
	Amint azt a közelmúltban befejezett OBH 367/2000. számú ügyben készült vizsgálati jelentésemben, hasonló tényállás mellett rögzítettem, a pénzintézetek körében folytatott vizsgálataim nem terjednek ki a pénzintézet és a hozzá kapcsolódó pénzügyi vállalkozások gazdálkodásával és az ennek során hozott gazdasági döntésekkel összefüggő kérdésekre, mert ezek helyességének megítélése nem jogi vagy alkotmányossági, hanem speciális gazdasági-pénzügyi probléma.
	Mindezekre tekintettel csak azt vizsgálhatom, hogy a pénzintézeti tevékenységet felügyelő hatóság, az Állami Pénz- és Tőkepiaci Felügyeletnek illetve jogelődjének intézkedései vagy esetleges mulasztásai - a beadványokban, panaszokban jelzett véleményeknek megfelelően - sértették-e a bank ügyfeleinek alkotmányos jogokkal összefüggő érdekeit.
	Az előzőekben hivatkozott jelentésemben megállapítottam, hogy a kétszintű bankrendszer kialakulását követően a magyar pénzintézetekre vonatkozó szabályozást átfogóan az 1991. évi LXIX. törvény (Pit.) rögzítette. A törvény szabályozta a bankrendszer állami felügyeletét is. A pénzügyi szektorban bekövetkezett csődök, botrányok, a befektetők kisebb-nagyobb csoportjait károsító cselekmények - a bűncselekményeken kívül - részben az ellenőrzés hiányosságai miatt, részben az átalakulással járó problémák, a pénzpiaci szereplők hibás döntései és az ügyfelek tájékozatlansága miatt következtek be.
	A pénzintézetek kockázatvállalását a versenyhelyzet befolyásolta. A kisbefektetők jelentős része ugyanakkor elemi szinten sem ismerte azokat a kockázati tényezőket, amelyek egy-egy befektetési forma velejárói voltak. Befektetési döntéseiket nagyon sokan csak az egyes bankok, pénzügyi vállalkozások által ígért magasabb hozam alapján hozták meg. A vizsgálatban érintett panaszok nagy részében pénzügyi ismeretekkel nem rendelkező emberek kérték a segítségemet elvesztett tőkéjük visszaszerzéséhez. Panaszaikban arra hivatkoztak, hogy a befektetéseikkel kapcsolatos kockázatokról nem kaptak tájékoztatást. A részvények, illetve a kötvények vásárlóinak egy része az értékpapírokról szóló tájékoztatókat nem olvasta el, vagy részletesebb magyarázat nélkül nem értette meg. Ebből adódóan azzal sem voltak tisztában, hogy értékpapírjaik miért esnek - a másik értékpapírfajtához képest - különböző elbírálás alá.
	Azt a körülményt, hogy a bankalkalmazottak milyen részletességű tájékoztatásokat adtak az egyes ügyfeleknek és ennek során meggyőződtek-e arról, hogy a befektető birtokában van-e a megalapozott döntéshez szükséges információknak; hatáskör hiányában nem vizsgálhatom.
 	Sem az alapvizsgálat, sem a jelenlegi vizsgálat során nem foglalkoztam azzal a kérdéssel, hogy állami szintű segítségnyújtással, más bankokhoz hasonlóan elkerülhető lett volna vagy sem. Vizsgálatom csak arra terjed ki, hogy az Állami Pénz-és Tőkepiaci Felügyelet a törvényekben és egyéb jogszabályokban meghatározott feladatait megtette-e és az Alapkezelő működésében észlelt szabálytalanságok, kockázati tényezők feltárásakor tett intézkedései megfeleltek-e a jogszabályoknak. 
	A korábbi gyakorlat szerint a Felügyelet a törvényi előírások alapján csak a pénzintézeti tevékenységre vonatkozó engedélykérelem tartalmi követelményeinek való megfelelést és a minimális jegyzett tőke meglétét vizsgálhatta. A hitelintézetekről és a pénzügyi vállalkozásokról szóló 1996. évi CXII. törvény hatályba lépésével jelentősen megváltozott a pénzügyi szolgáltatói tevékenységet nem hitelintézetként végző pénzügyi vállalkozások vonatkozásában gyakorolt felügyeleti tevékenység. Felhatalmazta a törvény a Felügyeletet a helyszíni ellenőrzések lefolytatására valamint a pénzügyi vállalkozásoktól való rendszeres információkérésre. 
	Amint azt az előzőekben jeleztem, a körülmények tisztázása érdekében tájékoztatást kértem a PSZÁF elnökhelyettesétől. Az általa rendelkezésre bocsátott dokumentumok alapján a következőket állapítottam meg:
	A panaszos első ízben 1999. április 2-án fordult panasszal az Állami Pénz-és Tőkepiaci Felügyelethez. A panaszos leveléből megállapítható, hogy 1998. március –április hónapokban vásárolta meg a PROFIT Nyíltvégű Befektetési Alap befektetési jegyeit. Ismert tény, hogy az 1998. év harmadik-negyedik negyedévi világpiaci események hatására a hazai értékpapír-piac szereplői jelentős veszteségeket voltak kénytelenek elszenvedni. 1998. októberére az Alap vagyona 800 millió forintra apadt (a vásárláskori nettó eszközértéke 2-3 milliárd forint körüli volt) az egy befektetési jegyre jutó nettó eszközértéke 80 fillér körüli összegre zsugorodott (a vásárláskor ez az összeg még 1, 30 Ft.- körüli volt). A kapott tájékoztatás szerint ez a tendencia az Alap vonatkozásában tovább folytatódik.
	Az Állami Értékpapír Felügyelet 1993. augusztus 23-án kiadott 110.013/1993. számú határozatában engedélyezte a PROFIT Befektetési Alap befektetési jegyeinek nyilvános kibocsátása céljából készített tájékoztató és nyilvános ajánlattétel közzétételét. Az engedélyezés előtt a befektetési alapokról szóló 1991. évi LXIII. törvény (a továbbiakban: Bat.) értelmében megvizsgálta a tájékoztatót, a letétkezelői-szerződés tervezetét, az alapkezelési szabályzat tervezetét és megállapította, hogy azok megfelelnek a jogszabály előírásainak. 1997. január 27-én az Alapkezelő kérelmére az Állami Pénz-és Tőkepiaci Felügyelet 110.013-7/97. számú határozatában engedélyezte a PROFIT zártvégű Értékpapír Alap nyíltvégűvé történő átalakítását, majd az Alapkezelő befektetési politikájának megváltoztatását jelző kérelme alapján, 1997.május 16-án hozzájárult az Alap kezelési szabályzatának módosításához is.
	A vizsgált dokumentumokból kitűnik, hogy az ÁPTF az Alap napi likviditási jelentéseinek vizsgálata során, 1998. augusztus 15-én megállapította, hogy az Alapkezelő megsértette a Bat. 13. § (1) bekezdésében foglalt azon rendelkezést, miszerint az alapkezelő megszerzéskor az értékpapír-alap saját tőkéjének legfeljebb öt százalékát helyezheti el az ugyanazon kibocsátó által kibocsátott azonos fajtájú értékpapírokba. Az ÁPTF 500.000 Ft.- összegű felügyeleti bírság megfizetésére kötelezte az Alapkezelőt. Ugyanezen tényállás mellett, 1998. szeptember 10-én ismételten 500.000.-Ft felügyeleti bírságot szabott ki az Alapkezelőre, majd a sorozatos jogszabály sértések miatt lefolytatott vizsgálati eljárásában megállapítottak alapján 1999. február 19-én 2.000.000.- Ft felügyeleti bírság megfizetésére kötelezte az Alapkezelőt.
	Megállapítottam azt is, hogy a panaszos Állami Pénz-és Tőkepiaci Felügyelethez benyújtott, a PROFIT Nyíltvégű Befektetési Alap befektetési jegyeivel kapcsolatos - 1999. március 29-én, illetve 1999. április 2-án kelt - leveleire részletes és kimerítő választ kapott.
	A lefolytatott vizsgálat során nem nyert bizonyítást, hogy az ügyben a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete alá tartozó Pénz-és Tőkepiaci Felügyelet eljárása az általam vizsgálat alkotmányos jogokkal összefüggésben visszásságot okozott, ezért a Hivatalomnál folyó eljárást megszüntetem, a vizsgálatot lezárom.

Budapest, 2000. augusztus 24.

Gönczöl Katalin