OBH 538/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Sátori János

Az eljárás megindítása
	Állampolgári panasz alapján vizsgálatot indítottam Bőcs Községi Önkormányzat Képviselő-testülete által a köztisztaságról, a települési környezet fenntartásáról, a szervezett közszolgáltatás kötelező igénybevételéről alkotott 6/1999. (IV.27.) számú rendelet (a továbbiakban: Ör.) alkalmazásával kapcsolatban.
	A panaszos azt sérelmezi, hogy az Ör. alapján olyan szolgáltatásért igényel tőle a szolgáltató díjat, amit nem vesz igénybe. A háztartásában összegyűlő kis mennyiségű szemetet ugyanis elégeti, a több ezer forintba kerülő szemétgyűjtő tartályt pedig nem tudja megfizetni.

Megállapított tényállás
	A panasz Bőcs község Önkormányzata jegyzőjének az ügyben adott tájékoztatása, valamint az Ör. rendelkezései alapján a következőket állapítottam meg.
	Bőcs Község Önkormányzatának Képviselő-testülete az egyes helyi közszolgáltatások kötelező igénybevételéről szóló 1995. évi XLII. tv. (a továbbiakban: Kötv.) közelebbről meg nem jelölt rendelkezésére, és a helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. tv. 16. § (1) bekezdésére hivatkozással alkotta meg az Ör.-t.
	Az Ör. alapján a szolgáltatás elvégzésével megbízott CIRKONT Hulladékgazdálkodási Rt. gyűjti össze, és szállítja el hetenként a település ingatlanain összegyűjt szilárd hulladékot.
	A szemétszállítási díjat a Bő-VIZ Bőcsi Víziközmű Szolgáltató Közhasznú Társaság (KHT) szedi be a szolgáltatóval kötött szerződés alapján.
	A panaszos a részére kedvezménnyel megállapított negyedévenkénti 270.- Ft-os díjat nem fizeti, ezért díjhátraléka keletkezett. Az önkormányzat a szolgáltatás igénybevételétől környezetvédelmi okokból nem tud eltekinteni, miután - a jegyző álláspontja szerint - minden ingatlanon keletkezik szemét, amely a környezet szennyezése nélkül helyben nem tárolható, és nem semmisíthető meg. Az Ör. által kitűzött célok érdekében a KHT jelentős árengedmény és részletfizetési lehetőség biztosításával adja a lakosoknak a 110 literes gyűjtőedényeket. 
	A panaszos a közszolgáltatást arra hivatkozva nem veszi igénybe, hogy a háztartásában keletkező szemetet elégeti, a gyűjtőedényt pedig nyugdíjából - figyelemmel a magas rezsi és gyógyszer költségeire - nem tudja megvásárolni. A panaszos beadványához csatolt a KHT által részére küldött felhívást, amely azt tartalmazza, hogy a szemétszállítási díj mértéke 1999. évben 110 literes kuka edényenként
- heti egyszeri szállítás esetén 	190.- Ft havonta
- kéthetenkénti szállítás esetén	  90.- Ft havonta.

Az ügy jogszabályi háttere

Az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdése szerint a helyi képviselő-testület a feladatkörében rendeletet alkothat, amely nem lehet ellentétes a magasabb szintű jogszabállyal.

A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény (a továbbiakban: Ötv.) 16. § (1) bekezdése előírja, hogy a képviselő-testület a törvény által nem szabályozott helyi társadalmi viszonyok rendezésére, továbbá törvény felhatalmazása alapján annak végrehajtására önkormányzati rendeletet alkot.
Az Ötv. 8. § (1) bekezdése szerint a helyi önkormányzat feladata a helyi közszolgáltatások körében a településtisztaság biztosítása.

A Kötv. 1. § (1) bekezdése a települési szilárd hulladék elszállítását közszolgáltatási szerződés keretében megvalósuló közszolgáltatássá minősíti, és e szolgáltatás igénybevételét az ellátott területen lévő ingatlan tulajdonosa, használója számára kötelezővé teszi.
A Kötv. 2. §-a szerint a helyi önkormányzat rendeletben állapítja meg többek között:
•	a közszolgáltatás ellátásának rendjét és módját, a szolgáltató és a tulajdonos ezzel összefüggő jogait és kötelezettségeit, a szolgáltatásra vonatkozó szerződés egyes tartalmi elemeit (Ptk. 226. § (1) bek.),
•	az érintett közfeladattal összefüggő - jogszabályban nem rendezett - helyi önkormányzati hatósági feladatot, hatáskört és szabálysértést,
•	az elvégzendő szolgáltatás alapján a tulajdonost terhelő díjfizetési kötelezettséget, a díj mértékét, megfizetésének rendjét, az esetleges kedvezmények eseteit vagy a szolgáltatás ingyenességét.

A Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 201. §-a a következőket tartalmazza:
"(1) A szerződéssel kikötött szolgáltatásért - ha a szerződésből vagy a körülményekből kifejezetten más nem következik - ellenszolgáltatás jár.
(2) Ha a szolgáltatás és ellenszolgáltatás között anélkül, hogy az egyik felet az ajándékozás szándéka vezetné a szerződés megkötése időpontjában, feltűnően nagy az értékkülönbség, a sérelmet szenvedő fél a szerződést megtámadhatja."
A Ptk. 226. §-a szerint
"(1) Jogszabály meghatározhatja a szerződés egyes tartalmi elemeit és kimondhatja, hogy ezek a szerződésnek akkor is részei, ha a felek eltérően rendelkeznek.
(3) Hatósági ár megállapítására külön törvény szerint kerülhet sor."

A polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény (Pp.) 1. §-a értelmében a természetes és más személyek vagyoni és személyi jogaival kapcsolatban felmerült jogviták során a Pp. alapelveit kell érvényesíteni.

Az adózás rendjéről szóló 1990. évi XCI. törvény (Art.) 3. § (2) bek. szerint a végrehajtás és az ezzel összefüggő nyilvántartás tekintetében e törvény rendelkezéseit kell alkalmazni azokra a köztartozásokra, továbbá igazgatási és bírósági szolgáltatás díjaira, amelyekre törvény az adók módjára való behajtást rendeli el (adók módjára behajtandó köztartozás).

A szabálysértésekről szóló - 2000. február 28. napjáig hatályban volt 1968. évi I. törvény (Sztv.) 1. §-a úgy rendelkezett, hogy valamely tevékenységet vagy mulasztást törvény, kormányrendelet vagy önkormányzati rendelet nyilváníthat szabálysértéssé.

A szabálysértésekről szóló - 2000. március 1-jén hatályba lépett - 1999. évi LXIX. törvény (hatályos Sztv.) 1. § (1) bek. szerint szabálysértés az a jogellenes tevékenységben vagy mulasztásban megnyilvánuló cselekmény, melyet törvény, kormányrendelet vagy önkormányzati rendelet szabálysértésnek nyilvánít, s amelynek elkövetőit az e törvényben meghatározott joghátrány fenyeget.
A hatályos Sztv. 169. § (2) bekezdése kötelezte az önkormányzatokat, hogy 2000. március    1-jéig vizsgálják felül az önkormányzati rendeletekben meghatározott szabálysértési rendelkezéseket és azokat, amelyek e törvény, illetve az egyes szabálysértésekről szóló kormányrendelet rendelkezéseivel nincsenek összhangban, vagy csak megismételik a magasabb szintű jogszabályokban meghatározott szabálysértési tényállást, helyezzék hatályon kívül.

Az Ör.-nek az ügy megítélése szempontjából lényeges előírásai a következőket tartalmazzák:

11. §
"(1) Az önkormányzat közigazgatási területén a települési szilárd hulladék összegyűjtése, elszállítása és ártalommentes elhelyezése az önkormányzat KHT-ja által a CIRKONT Hulladékgazdálkodási Rt. közszolgáltatóval (továbbiakban: közszolgáltató) kötött szerződés alapján a közszolgáltató útján történik.
(3) A szolgáltatás igénybevétele kötelező és azt a szolgáltató valamennyi ingatlantulajdonos tekintetében rendszeresen köteles teljesíteni."
13. §
"(1) A szemétszállítási szolgáltatásért az ingatlanhasználók díjat kötelesek fizetni. A szemétdíj alapját a szemét mennyisége képezi.
(2) A szemétszállítási díj mértéke 2000. évben 110 literes kukaedényenként heti egyszeri szállítás esetén 240.- Ft havonta, mely díj az ÁFA-t is tartalmazza.
(3) A közszolgáltatás kötelező igénybevételére tekintettel az intézményes szemétszállításba bekapcsolt területen a szemétszállítási díjat akkor is fizetni kell, ha a szolgáltatást nem veszik igénybe.
(4) A szemétszállítási díjat a KHT-nak kell fizetni.
(5) A díjból kedvezmény adható.
(6) A szolgáltatási díj nem fizetése esetén a fizetésre kötelezettet az esedékességet követően a díjbeszedő KHT felszólítja és tájékoztatja, hogy az egy éves tartozás közadók módjára behajtható.
(7) A fizetési felszólítás nem teljesítése esetén a megállapított határidőt követő 30 napon belül a díjbeszedő behajtás végett a tartozást az illetékes önkormányzati adóhatósághoz mutatja ki."
15. § 
"(2) Aki e rendeletben meghatározott szabályokat, kötelezettségeket és tilalmakat megszegi - amennyiben súlyosabbnak minősülő cselekmény nem valósul meg - szabálysértést követ el, és 10000.- Ft-ig terjedő pénzbírsággal sújtható."
Az Ötv. 95. § (1) bekezdése szerint a Kormány a belügyminiszter közreműködésével a fővárosi, megyei közigazgatási hivatal vezetője útján biztosítja az önkormányzatok törvényességi ellenőrzését.
Az Ötv. 98. § (2) és (3) bekezdései értelmében a közigazgatási hivatal vezetője a fővárosban és a megyében ellátja a helyi önkormányzatok törvényességi ellenőrzését. E jogkörében vizsgálja, hogy a helyi önkormányzat döntései (rendelete, határozata) megfelelnek-e a jogszabályoknak.
Az Ötv. 99. § (1) bekezdése alapján a közigazgatási hivatal vezetője a törvényességi ellenőrzés körében - határidő tűzésével - felhívja az érintettet a törvénysértés megszüntetésére.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdése szerint az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság (29. § (1) bek.), illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket már kimerítette, illetőleg jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
Az Obtv. 20. § (1) bekezdése szerint ha az országgyűlési biztos a lefolytatott vizsgálat alapján arra a megállapításra jut, hogy az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság fennáll, annak orvoslására - az érintett szerv egyidejű tájékoztatása mellett - ajánlást tehet a visszásságot előidéző szerv felügyeleti szervének.

Az ügyben érintett alkotmányos jogok
A Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX. törvény (a továbbiakban. Alkotmány) 2. § (1) bekezdése szerint a Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

Az Alkotmány 77. § (29 bekezdése szerint az Alkotmány és az alkotmányos jogszabályok a társadalom valamennyi szervezetére, minden állami szervre és állampolgárra egyaránt kötelezőek.

A vizsgálat megállapításai
A vizsgálat során elsőként azzal a kérdéssel foglalkoztam, kiterjed-e az ügyre és milyen terjedelemben az állampolgári jogok országgyűlési biztosának hatásköre?
	A települési szilárd hulladék összegyűjtése a Kötv. 1. § (1) értelmében közszolgáltatásnak, az e tevékenységet az önkormányzat megbízásából végző szervezet pedig értelemszerűen közszolgáltatást végző szervezetnek minősül, így tevékenységének vizsgálatára az Obtv. 16. § (1) bekezdése alapján az országgyűlési biztos hatásköre kiterjed.
	A Kötv.-ben foglalt felhatalmazás alapján kiadott Ör. tekintetében az állampolgári jogok országgyűlési biztosának közvetlen intézkedési jogosultsága nincs. 
	Az Obtv. 16. § (1) bekezdésében és 29. § (1) bekezdésében foglaltak egybevetéséből ugyanis az következik, hogy az országgyűlési biztos vizsgálati és intézkedési jogosultsága a helyi önkormányzat rendeletalkotó tevékenységére, azaz a rendelet előkészítésére és magára a rendeletre - miután ez nem hatósági tevékenység - nem terjed ki.
	Az önkormányzatok törvényességi ellenőrzése az Ötv. 98. § (2) és (3) bekezdései értelmében az illetékes megyei közigazgatási hivatal vezetőjének hatáskörébe tartozik. Az önkormányzati rendelet mint jogszabály alkotmányosságának utólagos vizsgálatára pedig az Alkotmánybíróság jogosult.
	A vizsgálat további kérdése az volt, hogy az Ör. alkalmazása során keletkezhettek-e az említett alkotmányos előírásokkal kapcsolatos visszásságok?
	Az önkormányzatok a Kötv.-ben foglalt felhatalmazás alapján nagyfokú önállósággal rendelkeznek, a települési szilárd hulladék elszállítási díjának és a díjfizetés alapjának megállapítása során. Mivel törvényi felhatalmazás alapján szerződéses jogviszony elemeit szabályozzák, tiszteletben kell tartaniuk a Ptk. 1. § (1) bekezdésben foglaltakból eredő azt az alkotmányos követelményt, amely szerint az önkormányzatoknak a gazdasági szervezetek és az állampolgárok személyi viszonyait szabályozó jogszabályokat a Ptk.-val összhangban, arra figyelemmel kell értelmezni. (52/1998. (XI.27.) AB határozat)
	Az Alkotmánybíróság több határozatában is rámutatott arra, hogy a szolgáltatás-ellenszolgáltatás egyenértékűségének tiszteletben tartása az önkormányzatokkal szemben is olyan alapvető követelmény, amelyet a szemétszállítási díj meghatározására irányuló rendeletalkotásukkor nem hagyhatnak figyelmen kívül. (54/1998. (XI.27.) AB határozat, 52/1998. (XI.27.) AB határozat, 55/1998. (XI.27.) AB határozat stb.)
	Az Alkotmánybíróság álláspontja szerint az igazi arányosságot az olyan tartalmú rendelkezés valósítja meg, amely a díjtétel megállapítását az elszállított szemét mennyiségéhez igazítja. (52/1998. (XI.27.) AB határozat)
	Lényeges követelmény, hogy a közszolgáltatás díja az átalány jellegtől a ténylegesen ellátott szolgáltatás ellenértékéhez közelítsen, a jogalkotó az érintett csoportokhoz tartozók körülményeit megfelelő figyelemmel, körültekintéssel és méltányossággal értékelje. (43/1997. (VII.1.) AB határozat)
	A jóhiszeműség és a tisztesség elvének való megfelelés Ptk.-beli szabálya erősíti az önkormányzatokkal szemben azt a követelményt, hogy amikor a szemétszállítási díj meghatározásakor a díj összegét nem a tényleges szemétkibocsátáshoz és az elszállított szemét mennyiségéhez, hanem az azt tükröző más mutatóhoz (pl. a szobák és más helyiségek száma, nagysága, a lakásban élő személyek száma, a kiürített tartóedények száma, űrmérete stb.) kötik, fokozottan törekedjenek a szolgáltatás és ellenszolgáltatás egyenértékűségének megvalósítására. 
	Az Alkotmánybíróságnak a témára vonatkozó döntéseiben megfogalmazott követelmények megvalósítása különböző módszerekkel is lehetséges. A gyakorlatban több önkormányzat is alkalmaz az alkotmányos követelményeknek megfelelő megoldást.
	Az Ör.-nek az az előírása, amely szerint a szemétdíj alapját a szemét mennyisége képezi, célját tekintve helyes. A díj megállapítása azonban nem e szerint, hanem az Ör. 13. § (2) bek. szerint történik, amely az elszállított szemét tényleges mennyiségétől függetlenül legalább heti 110 liter szemét után állapítja meg a díj mértékét. Az Ör. a 13. § (1) bekezdésében írt törekvésével szemben tehát valójában differenciálatlan átalánydíjat határozott meg, amelynek alkalmazása a szolgáltatás-ellenszolgáltatás Ptk.-beli követelményét sérthető elsősorban azokban az esetekben, amikor a keletkezett és elszállított szemét mennyisége jelentősen kevesebb a heti 110 liternél. Ez a szabályozás nincs összhangban a Ptk. mint magasabb rendű jogszabály előírásaival, az Alkotmányban rögzített jogállamiság elvével, és azzal az alkotmányos követelménnyel, amely szerint az önkormányzati rendelet nem lehet ellentétes a magasabb szintű jogszabállyal. Az Ör. alkalmazása ezért már az előbbiek miatt is alkotmányos visszásságot okozhat a díjak kiszabása során.
	Nem változtat ezen a tényen az sem, hogy az Ör. alkalmazása a konkrét panasz esetén nem idézett elő alkotmányos visszásságot, mivel a panaszos részére olyan mértékű kedvezményt adtak, amely legalábbis közelít a szolgáltatás-ellenszolgáltatás arányosságának eléréséhez.
	Az Ör. azonban az arányosságot nem minden esetben biztosítja, sőt jogbizonytalansághoz vezethet azáltal, hogy a 11. § (5) bekezdésében lehetővé teszi a kedvezmény adását, de nem rendezi ennek feltételeit, mértékét és azt, hogy ki jogosult a kedvezmény megállapítására. A Kötv. 2. § f) pontja szerint a kedvezmények eseteinek szabályozása az önkormányzati rendeletalkotás körébe tartozik. Ez nem történhet oly módon, ahogy az Ör. teszi, mert egyrészt nem felel meg a Kötv.-nek, másrészt a jogállamiságból fakadó jogbiztonság alkotmányos követelményét sérthető a lehetséges, de szabályozatlan kedvezmények biztosítása. Az Ör. jelenlegi szövege alapján lehetőség nyílik az önkényes, következetlen jogalkalmazásra, ami a jogbiztonsággal összefüggő alkotmányos visszásság megállapítására ad okot.
	A Kötv. hatálya alá tartozó közszolgáltatás a polgári jogviszonyok körébe tartozik, melynek sajátossága, hogy a szerződés létrehozása, a szolgáltatás igénybevétele jogszabály alapján kötelező, és jogszabály állapítja meg a szerződés egyes tartalmi elemeit, így a szolgáltatásért fizetendő díj mértékét is. Miután a polgári jog körébe tartozó szerződéses jogviszonyról van szó, így az ezzel kapcsolatos jogviták rendezése is csak a polgári jog szabályai szerint történhet. A teljesítéssel vagy a fizetendő díjjal kapcsolatos vita esetén - ideértve azt is, ha a szolgáltatás igénybevételére kötelezett nem fizeti meg a díjat - a Ptk. és a Pp. szabályait kell alkalmazni. Megegyezés hiányában e kérdésben nincs lehetőség közigazgatási hatósági eljárásra és a díj közadók módjára történő beszedésére. Az Art. említett szabálya csak akkor teszi lehetővé a köztartozás közadók módjára való behajtását, ha törvény rendeli el ezt a behajtási módot. A Kötv. azonban a hatálya alá tartozó közszolgáltatási díjak közadók módjára történő behajtására nem ad lehetőséget, ezért az Ör. ilyen irányú rendelkezései (13. § (6) és (7) bek.) ellentétesek az Art. említett előírásával és alkalmazásuk az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdésével való összhang hiánya miatt ugyancsak alkotmányos visszásságot eredményez.
	A meg nem fizetett közszolgáltatási díj behajtásának egyetlen lehetséges útja a követelés bíróság előtt való érvényesítése, és jogerős bírósági határozat alapján a bírósági végrehajtás szabályairól szóló 1994. évi LIII. törvény alapján történő behajtása.
	Az előbbieken túl alkotmányos visszásságot okozhat az Ör. szabálysértési tényállást megállapító 15. § (2) bekezdésének alkalmazása is. Az Ör. 15. § (2) bekezdése alapján ugyanis lehetővé válik szabálysértési eljárás lefolytatása azokkal szemben is, akik a közszolgáltatási szerződéssel kapcsolatban az Ör.-ben előírt kötelezettségeiket, pl. a díjfizetés elmulasztásával nem teljesítik.
	Az Ör. 15. § (2) bekezdés ilyen módon való megszövegezése túlzottan általános jellege miatt egyrészt kiszámíthatatlan jogalkalmazáshoz, és ezáltal a jogbiztonság sérelméhez vezethetnek, másrészt túllépi az önkormányzat rendeletalkotási hatáskörét.
	Az Alkotmánybíróság 19/1998. (V.22.) AB határozatában úgy foglalt állást, hogy az önkormányzat részére az Alkotmány 44/A. § (1) bek. a) pontja, és az Ötv. 16. § (1) bekezdése által biztosított rendeletalkotási jog nem jelenti azt, hogy a helyi önkormányzat bármely jogellenes magatartást szabálysértéssé nyilváníthat. A szabálysértés a közigazgatásellenes magatartások, illetőleg az emberi együttélés szabályait sértő magatartások, az ún. kriminális cselekmények szankcionálására hivatott jogintézmény (63/1997. (XII.11.) AB határozat). A szabálysértés intézményének e rendeltetésével összeegyeztethetetlen az, hogy a jogalkotó - valamely közjogi védelmet igénylő közérdek nélkül - önmagában a polgári jogi szerződésből eredő kötelezettség nem teljesítését szabálysértéssé nyilvánítsa.
	Az Ör. megalkotásakor érvényben levő és a hatályos Sztv. 1. §-a is az önkormányzat eredeti jogalkotó hatáskörére tekintettel ruházza fel a helyi önkormányzatot a jogellenes magatartás szabálysértéssé nyilvánításának jogával. A helyi önkormányzatot megillető e jogosítvány arra szolgál, hogy az önkormányzat az eredeti jogalkotási hatáskörében meghatározott közigazgatási jogi előírások és társadalmi együttélési szabályok megsértését szankcionálja. Az önkormányzat rendelete nem lehet ellentétes magasabb szintű jogszabállyal, ezért a helyi önkormányzat nem nyilváníthat szabálysértéssé olyan jogellenes magatartásokat, amelyek jogkövetkezményeit, szankcióit magasabb szintű jogszabály szabályozza.
	A közszolgáltatásnak minősülő települési szilárd hulladék elszállításának kérdéseit alapvetően a Ptk. és a Kötv. mint az Ör.-nél magasabb szintű jogszabály szabályozza. A közszolgáltatási szerződés tartalmára vonatkozó szabályokat a Kötv. felhatalmazása alapján a Ptk. keretei között a helyi önkormányzat is megállapíthat rendeletében, ezzel azonban a közszolgáltatási jogviszony nem lép ki a polgári jog keretei közül. Ezért a Kötv. 2. § (2) bek. e) pontja által megállapított szabálysértési rendeletalkotási felhatalmazás nem terjed ki arra, hogy a közszolgáltatási szerződés megkötésére, teljesítésére vonatkozó kötelezettségek elmaradását az önkormányzat szabálysértéssé nyilvánítsa. 
	Mindezek alapján a helyi önkormányzatnak a hatályos Sztv. 169. § (2) bekezdés alapján összhangba kellett volna hoznia a magasabb rendű jogszabályok előírásaival az Ör. 15. § (2) bekezdésében megállapított szabálysértési tényállást. Ez azonban nem történt meg, ezért az Ör. 15. § (2) bekezdés alkalmazása során megvalósulhat a jogállamiság sérelmével összefüggő alkotmányos visszásság, ha abból az okból vonnak valakit felelősségre, hogy nem tett eleget a közszolgáltatási szerződés alapján rá háruló díjfizetési kötelezettségének.

Ajánlás
	A vizsgálat megállapításainak megfelelően az Obtv. 25. §-a alapján a következő ajánlást teszem:
	Felkérem a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjét, hogy kezdeményezze Bőcs Község Önkormányzatának Képviselő-testülete által alkotott 6/1999. (V.27.) sz. rendelet módosítását a következők szerint:
•	az Ör. 13. § (2) bekezdés módosításával differenciáltabb szabályozással törekedjék a szemétszállítási díj megállapításánál a ténylegesen keletkezett és elszállított hulladék mennyiségéhez igazodó - ezáltal a szolgáltatás-ellenszolgáltatás arányosságát biztosító - díjrendszer kialakítására,
•	az Ör. 13. § (5) bekezdés kiegészítésével a Kötv. 2. § f) pontjának megfelelő módon szabályozza a kedvezmények feltételeit, mértékét, és az annak megállapítására jogosultat,
•	az Ör. 13. § (6) és (7) bekezdéseiből hagyja el a szolgáltatási díj közadók módjára történő behajtására vonatkozó előírásokat,
•	az Ör. 15. § (2) bekezdését vizsgálja felül és ennek során zárja ki azt a lehetőséget, hogy a közszolgáltatási díj megfizetésének elmulasztása miatt szabálysértési felelősségrevonás történhessen. 

Budapest, 2000. október 12.

Gönczöl Katalin