OBH 523/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin

Az eljárás megindulása:
A panaszos beadványában özvegyi nyugdíj igénye elutasítását sérelmezi. A beadványához csatolt irat azonban a kivételes nyugdíjemelés iránti kérelme elutasításáról szól.

Érintett alkotmányos jogok:
- Szociális biztonsághoz való jog [Alkotmány 70/E. § (1)-(2) bekezdés]
- A jogbiztonsághoz való jog [Alkotmány 57. § (5) bekezdés]

Alkalmazott jogszabályok:
A társadalombiztosításról szóló 1975. évi II. tv. (T.), valamint a végrehajtására kiadott 89/1990. (V.1.) MT rendelet (R.).

Megállapított tényállás:
A szociális biztonság, valamint a jogorvoslathoz való jog sérelmének gyanúja miatt indított vizsgálat eredményeként a következőket állapítottam meg:

1.  Az 1935. május 1-jén született panaszos özvegyi nyugdíj iránti igényt terjesztett elő az elhunyt elvált férje (1937. április 9.) jogán.
Özvegyi nyugdíjra az jogosult, akinek házastársa az öregségi (rokkantsági) nyugdíjhoz  szükséges szolgálati időt megszerezte, vagy öregségi (rokkantsági) nyugdíjasként halt meg. (Az elbíráláskor hatályos 1975. évi II. tv. 58. §.)
Állandó özvegyi nyugdíjra az jogosult, aki házastársa halálakor a reá irányadó öregségi nyugdíjkorhatárt betöltötte, rokkant vagy házastársa jogán legalább két árvaellátásra jogosult gyermek eltartásáról gondoskodik. 
Ideiglenes özvegyi nyugdíjat az kaphat, aki a fent leírt feltételekkel nem rendelkezik. Az ideiglenes özvegyi nyugdíj a házastársa halálától egy évig jár.
Az elvált, továbbá házastársától egy évnél hosszabb ideje külön élő személynek ideiglenes özvegyi nyugdíj csak abban az esetben jár, ha házastársától ennek haláláig tartásdíjban részesült, vagy részére a bíróság tartásdíjat állapított meg.
Állandó özvegyi nyugdíj abban az esetben jár, ha az állandó özvegyi nyugdíjra jogosultság feltételei a különéléstől számított tíz éven belül bekövetkeznek. [1975. évi II. tv. 63. § (1), (2) bekezdés.] A panaszos pedig házastársától (aki 1981-ben hunyt el) már 1975. április 30-án elvált és 1990-ben öregségi nyugdíjas lett. Így több mint tíz év telt el a különéléstől az öregségi nyugdíjkorhatár betöltéséig.

2.   A panaszos B.52-76747/1997. számon nyilvántartott kivételes nyugdíjemelési kérelmét az 1997. december 16-án kelt tájékoztató levelében közölteknek megfelelően a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság azért utasította el, mert a rászorultsági alapon méltányosságból adható kivételes nyugdíjemelésre fordítható keret 1997-re elfogyott. Az R.89/1990. (V.1.) MT rendelet 347. § (2) bekezdése alapján a kizárólag mérlegelési jogkörben hozott döntés ellen nincs helye jogorvoslatnak.
A panaszos jelenleg havi 32 780 Ft saját jogú öregségi nyugellátásban részesül. 

A vizsgálat eredményeként alkotmányos jogokkal összefüggésben visszásságot nem állapítottam meg, a vizsgálatot lezártnak tekintem.
Felhívom azonban a panaszos figyelmét arra, hogy ismét fordulhat méltányosságból adható kivételes nyugdíjemelési kérelemmel a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság vezetőjéhez, vagy az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság Főigazgatójához, ha azt szociális körülményei indokolják.

Budapest, 2000. május 3.

Gönczöl Katalin