OBH 483/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: dr. Haraszti Katalin
A vizsgálat megindulása:
	A panaszos azért fordult Hivatalomhoz, mert sérelmezte, hogy az Amerikai Egyesült Államokban született gyermekét a magyar hatóságok nem anyakönyvezték.
A megállapított tényállás:
	A magyar állampolgár panaszosnak 1999. június 1-jén Bálint utónevű gyermeke született az Amerikai Egyesült Államokban. A gyermeket az Amerikai Egyesült Államok illetékes hatósága 1999. június 7-én kettős családi névvel anyakönyvezte. Az anyakönyvi okirat értelmében a gyermek családi nevének első része az anya családi neve, második része az apa utóneve. 
	A panaszos 1999. szeptember 7-én a Magyar Köztársaság New Yorkban működő főkonzulátusához fordult és kérte, hogy a gyermeket a magyar jogszabályok szerint is anyakönyvezzék. 
	1999. december 21-én kelt 15583/99. számú levelében a Főpolgármesteri Hivatal Igazgatási és Hatósági Ügyosztálya - mint az anyakönyvezésre illetékes magyar hatóság - a Külügyminisztérium Konzuli Főosztálya útján tájékoztatta a panaszost arról, hogy a gyermek a kérelemben megjelölt, illetve az Amerikai Egyesült Államokban kiállított anyakönyvi okiratban szereplő kettős családi névvel nem anyakönyvezhető. Figyelemmel arra, hogy a panaszos és férje az Amerikai Egyesült Államokban kötöttek házasságot és az eredeti nevüket mindketten megtartották, az anyakönyvvezető a főkonzulátust kérte, nyilatkoztassa a szülőket arról, hogy a gyermek melyikük családi nevét fogja viselni.
	Az anyakönyvvezető a Külügyminisztérium Konzuli Főosztályának jelezte azt is, hogy a panaszos kérelmében megjelölt kettős családi név az alapeljárásban nem, illetve csak egy esetleges névváltoztatási kérelem eredményeként anyakönyvezhető.
A vizsgált alkotmányos jog:
	Az alapvető jogok védelméhez való jog: A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége. /Alkotmány  8. § (1) bekezdés/
Az alkalmazott jogszabályok:
•	A magyar állampolgárságról szóló 1993. évi LV. törvény
3. § (1) Születésénél fogva magyar állampolgárrá válik a magyar állampolgár gyermeke.
A nemzetközi magánjogról szóló 1979. évi 13. törvényerejű rendelet
10. § (1) Az ember jogképességét, cselekvőképességét és általában személyi állapotát, továbbá személyéhez fűződő jogait személyes joga szerint kell elbírálni.
11. § (1) Az ember személyes joga annak az államnak a joga, amelynek állampolgára. Az állampolgárság megváltozása nem érinti a korábbi személyi állapotot és az annak alapján létrejött jogokat és kötelezettségeket.
(2) Ha valakinek több állampolgársága van, és egyik állampolgársága magyar, személyes joga a magyar jog.
55. § Kizárólag magyar bíróság, vagy más hatóság járhat el
a) magyar állampolgár személyállapotára vonatkozó eljárásban, kivéve, ha külföldi bíróság vagy más hatóság ilyen kérdésben hozott határozatát e törvényerejű rendelet értelmében el kell ismerni.
70. § (1) Ha ez a törvényerejű rendelet másként nem rendelkezik, el kell ismerni külföldi bíróságnak vagy más hatóságnak olyan ügyben hozott határozatát, amelyben a magyar bíróságnak vagy más hatóságnak nincs kizárólagos joghatósága.
71. § El kell ismerni:
a) annak a magyar állampolgárnak a házassági bontóperében hozott határozatot, akinek lakóhelye külföldön van;
b) a külföldön lakó magyar állampolgárt gondnokság alá helyező vagy a gondnokságot megszüntető határozatot,
c) azt a határozatot, amellyel a külföldi bíróság vagy más hatóság magyar állampolgár örökbefogadását engedélyezte, jóváhagyta vagy megszüntette, feltéve, hogy az örökbefogadó külföldi állampolgár és az örökbefogadást a magyar gyámhatóság jóváhagyta.
•	A házasságról, a családról és a gyámságról szóló 1952. évi IV. törvény
Csjt. 42. § (1) A gyermek - szüleinek megállapodása szerint - apjának vagy anyjának családi nevét viseli. Házasságban élő szülők gyermeke azonban anyjának családi nevét csak akkor viselheti, ha az anya kizárólag a maga nevét viseli. A házasságban élő szülők valamennyi közös gyermekének csak közös családi nevet lehet adni.
(3) A gyermek utónevét a szülők határozzák meg.
•	Az anyakönyvekről, a házasságkötési eljárásról és a névviselésről szóló 1982. évi 17. törvényerejű rendelet
18. § (1) Ha a menyasszony bejelenti, hogy a házasságkötés után kizárólag a leánykori nevét kívánja viselni, a házasulók a házasságkötés előtt is megállapodhatnak arról, hogy a házasságból származó gyermekek az apa vagy az anya családi nevét viselik. A megállapodást a házassági anyakönyv is tartalmazza. A gyermekek nevére vonatkozó megállapodást legkésőbb az első közös gyermek születésének anyakönyvi bejegyzése során lehet az anyakönyvvezetőnek bejelenteni.
•	A névváltoztatásról szóló 11/1955. (II. 20.) MT rendelet végrehajtásáról, valamint a névviseléssel kapcsolatos egyes kérdések rendezéséről szóló 2/1955. (IV. 23.) BM rendelet
4. § Idegen hangzású, magyartalanul képzett név, kettős családi név, történelmi név, régies írásmóddal írott vagy olyan családi név felvételét, amelyet már sok család visel - különös méltánylást érdemlő körülmények kivételével - nem lehet engedélyezni.
A vizsgálat megállapításai:
	A magyar állampolgárságról szóló 1993. évi LV. tv. 3. § (1) bekezdésére figyelemmel a panaszos gyermeke születésénél fogva magyar állampolgár, tehát névviselése ügyében - az 1973. évi 13. tvr. 10. § (1) bekezdése, illetve 11. § (2) bekezdése értelmében - a magyar jogot kell alkalmazni. 
	A nemzetközi magánjogról szóló 1973. évi 13. tvr. 55. § értelmében kizárólag magyar hatóság járhat el a magyar állampolgár személyállapotára vonatkozó eljárásban, kivéve, ha külföldi bíróság vagy más hatóság ilyen kérdésben hozott határozatát a törvényerejű rendelet értelmében el kell ismerni. Azokat a kérdéseket, amelyekben a külföldi hatóság határozatát Magyarországon el kell ismerni, azt a 1973. évi 13. tvr. 71. §-a sorolja fel. A hivatkozott jogszabályhely a magyar állampolgár névviselése tárgyában hozott döntést nem említi, vagyis a panaszos gyermeke számára az Amerikai Egyesült Államokban kiállított anyakönyvi okirat tartalmát a magyarországi anyakönyvezést végző hatóság nem veheti figyelembe. Ez a jogi helyzet azzal a következménnyel jár, hogy az anyakönyvezést végző hatóságnak a vonatkozó magyar jogszabályokat kell alkalmaznia.
	 A házasságról, a családról és a gyámságról szóló 1952. évi IV. törvény (a továbbiakban: Csjt.) 42. § (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy a gyermek - szüleinek megállapodása szerint - apjának, vagy anyjának családi nevét viseli. Házasságban élő szülők gyermeke azonban anyjának családi nevét csak akkor viselheti, ha az anya kizárólag a maga nevét viseli. 
	Az anyakönyvekről, a házasságkötési eljárásról és a névviselésről szóló 1982. évi 17. törvényerejű rendelet 18. § (1) bekezdése szerint, ha a menyasszony - vagyis a gyermek édesanyja - bejelenti, hogy a házasságkötés után kizárólag a leánykori nevét kívánja viselni, a házasulók a házasságkötés előtt is megállapodhatnak arról, hogy a házasságból származó gyermekek az apa vagy az anya családi nevét viselik. A megállapodást a házassági anyakönyv is tartalmazza. A gyermekek nevére vonatkozó megállapodást legkésőbb az első közös gyermek születésének anyakönyvi bejegyzése során lehet az anyakönyvvezetőnek bejelenteni. Figyelemmel arra, hogy a gyermek  külföldön született, valamint arra, hogy a panaszos és férje külföldön kötöttek házasságot és az említett nyilatkozat nem állt rendelkezésre, azt a születési anyakönyvezésre irányuló magyar eljárásban kellett beszerezni.
	A hivatkozott rendelkezések alapján megállapítottam, hogy a Főpolgármesteri Hivatal Igazgatási és Hatósági Ügyosztálya a hatályos jogszabályoknak megfelelően járt el, azokat helyesen alkalmazta, ebben a vonatkozásban alkotmányos joggal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem észleltem.
	A panaszos gyermekének névviselése tárgyában irányadó Csjt. 42. § (1) bekezdése - ami 1953. január 1-je óta változatlan szöveggel van hatályban - a jelenlegitől gyökeresen eltérő politikai, társadalmi körülmények között született és nem felel meg a magyar állampolgárok utazási szabadságából eredő egyéni és társadalmi igényeknek. Nyilvánvalóan méltánytalan a panaszos gyermekét arra kényszeríteni, hogy többes állampolgársága, külföldi születési helye, esetleg szülei eltérő állampolgársága miatt több nevet viseljen. Hasonlóan méltánytalan a panaszost, illetve férjét a gyermekük nevének megválasztásához való joguk gyakorlásában korlátozni. Az említett méltánytalanságokkal szemben azt az érvet sem lehet elfogadni, hogy egy esetleges névváltoztatási kérelem elbírálása keretében a gyermek neve a szülők igényei szerint rendezhető, hiszen az említett ügyben az eljáró hatóság mérlegelésére kellene hagyatkozniuk. Az Alkotmánybíróság már több határozatában kifejtette, hogy alkotmányos jog, csak valamely másik alkotmányos jog érvényesülése érdekében korlátozható. Álláspontom szerint nincs olyan alkotmányos jog, amelynek érvényesülése érdekében a panaszos gyermekét indokolt lenne arra kényszeríteni, hogy két különböző tartalmú, egyébként hiteles közokirat birtokában, két névvel éljen. Az említett   vizsgálatom során feltárt jogi helyzet az Alkotmány 8. § (1) bekezdésében biztosított alapvető jogok védelméhez való joggal összefüggésben okoz visszásságot
Ajánlás: 
	A feltárt alkotmányos visszásság megszüntetésére az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv 25. §-ában biztosított jogkörömben eljárva ajánlást teszek az igazságügy miniszternek arra, hogy kezdeményezze nemzetközi magánjogról szóló 1973. évi 13. tvr. 71. § olyan tartalmú kiegészítését, ami lehetővé tenné a külföldi hatóságok névviselés tárgyán hozott határozatának elfogadását.
	Az 1993. évi LIX. tv 25. §-ára figyelemmel kérem az igazságügy minisztert, hogy az ajánlásommal kapcsolatos álláspontjáról, illetve esetleges intézkedéseiről jelentésem kézhezvételétől számított 60. napon belül tájékoztasson.
Budapest, 2000. április 25.
Gönczöl Katalin