OBH 481/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Nagy Réka

Vizsgálat megindulása
	A panaszos azért fordult az Országgyűlési Biztosok Hivatalához, mert sérelmesnek találja, hogy Nagykovácsiban a "Nagykovácsi Vízközmű Kft." bevezette a rendelkezésre állási díjat, amelynek összege havi 430 Ft.  A panaszos sérelmezte továbbá a rendelkezésre állási díj mértékét, valamint azt is, hogy az új szolgáltató a fogyasztók hozzájárulása nélkül vette át a szolgáltatást, pedig korábban az "Érd és Térsége Vízközmű Kft." nem alkalmazta a rendelkezésre állási díjat, ezért lehet, hogy a lakosság szívesebben maradt volna az előző szolgáltatónál.
A jogállamiságból fakadó jogbiztonság (Alk. 2. § (1)) sérelmének gyanúja miatt az ügyben vizsgálatot indítottam.

Megállapított tényállás
	Nagykovácsiban a Zsíroshegyi Vízközmű Társulat önerőből 1998. nyarára kiépítette az ivóvíz hálózatot.  A beruházás után a szolgáltatást 1998. december 31-ig az Érd és Térsége Vízközmű Kft. nyújtotta, majd 1999. január 1-től a Nagykovácsi Viziközmű Kft. nyújtja az ivóvíz és csatorna szolgáltatást.  Az önkormányzat 1999. január 1-től bevezette a rendelkezésre állási díjat, mely az első két évben ( 1999, 2000) 4626 Ft+12% ÁFA volt éves szinten, majd 2001-ben 10%-kal emelte az önkormányzat a díjat, melynek eredményeképpen 5040 Ft+12 % ÁFA.
A Nagykovácsi Víziközmű Kft. 51 %-ának az önkormányzat a tulajdonosa, 49%-ának pedig a Fővárosi Csatornázási Művek Rt.

Alkalmazott jogszabályok
•	A Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX. tv.
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

•	Az árak megállapításáról szóló 1990. évi LXXXVII tv
7. § (1) A mellékletben felsorolt termékekre, szolgáltatásokra (a továbbiakban együtt: termék) az ott feltüntetett miniszter, illetve a helyi önkormányzat (a továbbiakban együtt: hatósági ár megállapítója) legmagasabb árat vagy legalacsonyabb árat (a továbbiakban együtt: hatósági ár) állapít meg.
8. § (1) A legmagasabb árat - a (2) bekezdésben szabályozott kivétellel - úgy kell megállapítani, hogy a hatékonyan működô vállalkozó ráfordításaira és a működéséhez szükséges nyereségre fedezetet biztosítson, tekintettel az elvonásokra és a támogatásokra is.
11. § (1) A hatósági árat, valamint annak alkalmazási feltételeit jogszabályban kell közzétenni. A jogszabályban rendelkezni kell arról, hogy a hatósági ár mikor lép érvénybe; e rendelkezésnek visszamenôleges hatálya nem lehet.
•	A közműves ivóvíz ellátásról és a közműves szennyvíz elvezetésről szóló 38/1995. ( IV. 5.) Korm. rendelet
1. § (1) A közműves ivóvízellátás és a közműves szennyvízelvezetés közüzemi szolgáltatás. A szolgáltatást végzô (a továbbiakban: a szolgáltató) az ivóvízművek, illetôleg a szennyvízelvezetô művek (a továbbiakban együtt: víziközművek) üzemeltetésével köteles a víziközmű hálózatba bekötött ingatlan tulajdonosának, illetôleg egyéb jogcímen használójának (a továbbiakban együtt: fogyasztó) ivóvizet szolgáltatni, illetôleg az ingatlanon keletkezô szennyvizek - továbbá egyesített rendszerű szennyvízelvezetés esetén a csapadékvizek - összegyűjtését, károkozás nélküli elvezetését és tisztítását elvégezni (a továbbiakban: szolgáltatás).
(2) A szolgáltató a külön jogszabályban és a vízjogi üzemeltetési engedélyben foglalt elôírásoknak megfelelôen - a víziközművek teljesítôképességének mértékéig - köteles szolgáltatni.
•	A polgári törvénykönyvről szóló 1949. évi IV. tv.
1. § (1) Ez a törvény az állampolgárok, valamint az állami, önkormányzati, gazdasági és társadalmi szervezetek, továbbá más személyek vagyoni és egyes személyi viszonyait szabályozza. Az e viszonyokat szabályozó más jogszabályokat - ha eltérôen nem rendelkeznek - e törvénnyel összhangban, e törvény rendelkezéseire figyelemmel kell értelmezni.
387. § Közüzemi szerzôdés alapján a szolgáltató köteles meghatározott idôponttól a fogyasztó számára folyamatosan és biztonságosan a fogyasztó igénye szerint meghatározott közüzemi szolgáltatást - így különösen gázt, villamos energiát és vizet - nyújtani, a fogyasztó pedig köteles idôszakonként díjat fizetni.
388. § (1) Jogszabály kimondhatja, hogy a szerzôdés a szolgáltatás igénybevételével jön létre.
(2) A szolgáltató a szerzôdés megkötését csak jogszabályban meghatározott esetekben tagadhatja meg, illetôleg a szerzôdés tartalmát csak jogszabályban meghatározott feltételektôl teheti függôvé.
(3) A szolgáltató a fogyasztóval szemben a teljesítést csak jogszabályban meghatározott esetekben szüneteltetheti, illetôleg korlátozhatja.
(4) A szolgáltató a szerzôdést csak a jogszabályban meghatározott feltételek esetén mondhatja fel.
•	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX tv.
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végzô szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetôleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetôségeket már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetôség nincs számára biztosítva.

A vizsgálat megállapításai
	I. Azon panasz vizsgálata miszerint a vízmű bevezette a rendelkezésre állási díjat.
A rendelkezésre állási díj szolgáltatás jellegével az országgyűlési biztos és általános helyettese már több alkalommal foglalkozott (OBH 5673/1999, 4090/1999, 3667/1999), ezért irányadónak tartottam ezen jelentéseket az ismételt vizsgálat során.
A panaszos fejtegetése jelen esetben azon alapult, hogy a rendelkezésre állási díjjal érintett ingatlant gyakorlatilag ősztől tavaszig nem használja és erre az időre is kell fizetnie.
	A vizsgálat során a következőkből indultam ki: ha igaz az, hogy a távollét ideje alatt semmilyen szolgáltatást nem vesz igénybe a fogyasztó, akkor az erre az időre felszámított rendelkezésre állási díj sérti az ellenszolgáltatás vélelmére vonatkozó Ptk-beli rendelkezést.  Tehát ez esetben azt kellett eldönteni, hogy az ún. rendelkezésre állás mint szolgáltatás és a víz használata elválhat-e egymástól, lehetséges-e úgy igénybe venni a rendelkezésre állás - jellegű szolgáltatást, hogy tényleges vízhasználatra akár hosszabb időn keresztül sem kerül sor.  Ehhez azonban azt kellett tisztázni, hogy szolgáltatásnak minősül-e a rendelkezésre állás.
A polgári jogban szolgáltatásnak minősül, minden olyan vagyoni értékű magatartás, amelyet a szolgáltatás kötelezettje a szerződés alapján tanúsítani köteles, illetve amelyet a jogosult a  kötelezettől a szerződés alapján követelhet.  Amennyiben tehát a kötelem tárgya olyan magatartás, amely vagyoni értékkel bír, akkor a visszterhesség vélelme nem sérül.  A rendelkezésre állás, helytállás, készenlét vállalása a szolgáltatások egyik alaptípusa.  A vizsgált esetben a lényegi jellemző az, hogy a szolgáltatás nyújtása valamely más szolgáltatás nyújtásának előfeltétele.  Az, hogy a rendelkezésre állás, mint tevékenység vagyoni értékkel bír az könnyen bizonyítható, hiszen a víziközmű hálózat üzemben tartásához akkor is működtetni kell a szivattyúkat, ha a szolgáltatást bizonyos fogyasztók nem veszik igénybe.  A szivattyú működtetéséhez szükséges áramot pedig a szolgáltatónak akkor is ki kell fizetni, ha bizonyos ingatlanokon az év egyik felében nem fogyasztanak vizet. Mindezek alapja az, hogy a vízműveknek biztosítania kell azt, hogy ha ezeken az ingatlanokon mégis igénybe vennék a szolgáltatást, akkor legyen vízhasználati lehetőség.  
A polgármester tájékoztatásként elmondta, hogy a településen kb. 1300 belterületi ingatlan és 2500 külterületi ingatlan van, tehát majdnem kétszer annyi a külterületi ingatlanok száma mint a belterületi ingatlanoké.  A  külterületi ingatlanok azok, amelyeket tulajdonosaik szezonálisan vesznek igénybe, ugyanakkor a szolgáltatónak állandó jelleggel biztosítania kell  megfelelő mennyiségű és minőségű vizet.  Tekintettel arra, hogy a víz fogyasztónak való átadása olyan szolgáltatás, amelynek előfeltétele a víziközmű hálózat megléte, kiegészítője pedig az adminisztratív teendők ellátása, ugyanakkor mindegyik szolgáltatás tényleges haszonélvezője, igénybevevője a fogyasztó, az ebben az összefüggésben alapnak tekintett szolgáltatás költségein túl a többi szolgáltatás költségeit is annak kell megfizetnie, akinek az érdekeit a szolgáltatás-halmaz szolgálja, vagyis a fogyasztónak.  Ezen szolgáltatás-halmaz jogosultja a fogyasztó.  A szolgáltatás nyújtása a szolgáltatónak költségeket jelent.  Ezen költségek árán nyújtott szolgáltatás igénybevevője azonos azzal, aki a vizet saját tevékenysége során felhasználja.
A rendelkezésre állás lényege tehát az, hogy a szolgáltató a ténylegesen elhasznált víz mennyiségétől, időbeli megoszlásától függetlenül felel azért, hogy a fogyasztót semmi sem fogja akadályozni a víz tényleges használatában.  Éppen az a szolgáltatás lényege, hogy a fogyasztó saját döntésétől függően, bármikor hozzájuthat a vízhez, holott annak tényleges igénybevételét egy sor olyan körülmény befolyásolja, amelyhez szakértelem, felszereltség, munkaerő szükséges, ezekkel pedig a fogyasztó nem rendelkezik.  Magának  fogyasztónak is költségeket jelentene a " rendelkezésre állás" mint szolgáltatás által lefedett tevékenységek biztosítása, ha arról maga próbálna meg gondoskodni.  Tehát a vízszolgáltatáshoz, de minden egyéb közüzemi szolgáltatáshoz kapcsolódnak olyan tevékenységek, munkafolyamatok, melyeket akkor is el kell látni, ha a fogyasztó éppen nem veszi igénybe a szolgáltatást, pontosan azért, hogy a fogyasztónak az állandó igénybe vétel lehetőségét a szolgáltató biztosíthassa.  A polgármester tájékoztatása szerint a településen mindenki fizet rendelkezésre állási díjat, így a belterületi ingatlanok tulajdonosai is.  Elfogadható ezek mellett a polgármester azon fejtegetése is, miszerint igazságtalan lenne az állandó lakosokkal szemben az, ha a fent említett költséget a vízdíjba számítanák be. Erre tekintettel alkalmazzák tehát a kéttényezős vízdíjat, melynek egyik része a tényleges vízfogyasztás után számított vízdíj, a másik része pedig a rendelkezésre állási díj, mely havi fix összeget jelent.
Az Alkotmánybíróság több alkalommal foglalkozott rendelkezésre állási díj alkotmányosságával és 1996-ban az 1175/B/1995. sz. AB határozatban ugyan a távhőszolgáltatással, mint közüzemi szolgáltatással kapcsolatban, de kifejtette, hogy " A városi önkormányzat árhatósági jogkörében eljárva alkotmányosan hozhat - akár egy, akár többtényezőjű távhőszolgáltatási díjszámítást megállapító rendeletet, s azt módosíthatja is.  Az önkormányzati rendeletben előírt alapdíjemelésre - a hődíj emelésével együtt - a közgyűlésnek törvényi felhatalmazása van"
Nem okoz a jogállamiságból fakadó jogbiztonsággal összefüggésben alkotmányos jogokkal kapcsolatos sérelmet az, ha a képviselő testület, mint árhatósági hatáskörrel rendelkező szerv bevezeti a rendelkezésre állási díjat.

	II. A rendelkezésre állási díj mértékével kapcsolatos panasz vizsgálata
A panaszos ezen pontnál azt sérelmezte, hogy a rendelkezésre állási díj túl magas.  Ezen pontnál azt várja el hivatalomtól a panaszos, hogy egy árhatóság által, önkormányzati rendeletben megállapított díj mértékét vizsgáljam.  Az elemzés során megállapítottam, hogy erre az országgyűlési biztosnak nincs hatásköre, mert a díj mértékének vizsgálatával a bíróság hatáskörét vonná el, Ez esetben is csak akkor lehet bírósági eljárást kezdeményezni, ha a szolgáltatás-ellenszolgáltatás feltűnő aránytalanságára hivatkozik a keresetet benyújtó fél.   A fent kifejtettekre tekintettel a panasz ezen részét érdemi vizsgálat nélkül hatáskör hiányában elutasítom.
Az elemzéssel egybekötve azonban szükségesnek láttam a panaszos tájékoztatása céljából  a 29/1996. ( VII. 3.) AB határozat rövid ismertetését, mert az a vízdíj mértékének megállapításával foglalkozott.
Az Alkotmánybíróság a már említett határozatában a vízdíj mértékével kapcsolatban a következőket fejtette ki: Az árak megállapításáról szóló 1990. évi LXXXVII. tv. ( továbbiakban: Ámt.) 7. § (1) és 11. § (1) bekezdés az önkormányzati tulajdonban lévő vízközműből szolgáltatott ivóvíz árának ( a vízdíjnak) áralkalmazási feltételekkel együtt történő meghatározásra ad rendeletalkotási felhatalmazást az árhatósági jogkört gyakorló képviselő testület számára.
Az Ámt. "szolgáltatások" című melléklete szerint települési önkormányzat állapítja meg az önkormányzati tulajdonú víziközműből szolgáltatott víz hatósági árát.  Az árat az Ámt 8. § (1) bekezdésének megfelelően úgy kell megállapítani, hogy a hatékonyan működő vállalkozó ráfordításaira és működéséhez szükséges nyereségre fedezetet biztosítson, tekintettel az elvonásokra és a támogatásokra is.  A hatósági ár megállapítása során az önkormányzatnak a fogyasztók érdekében tekintettel kell lenni arra, hogy a szolgáltató ne tanúsíthasson tisztességtelen piaci magatartást és erőfölénnyel való visszaélést, ugyanakkor figyelemmel kell lennie a szolgáltatást végző szervezet gazdaságos működésének biztosítására is.
A vízdíj megállapításnál ezért az önkormányzatot széles körű mérlegelési jog illeti meg.

	III. Azon panasz vizsgálata miszerint az ingatlan tulajdonosok tudta és belegyezése nélkül vette át egy másik szolgáltató a vízszolgáltatást.
A vizsgálat esetben 1999. január 1-ig az Érd és Térsége Vízközmű Kft. látta el a szolgáltatói feladatokat, majd a szerződést az önkormányzat felmondta és ettől fogva a Nagykovácsi Vízközmű Kft. látja el vízzel a települést.
A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi CXV. tv. alapján a  helyi önkormányzat feladata a egészséges ivóvíz biztosítása és nem a lakosságé.  A polgármester tájékoztatásul elmondta, hogy az Érd és Térsége Vízközmű Kft-ben olyan alacsony tulajdoni hányaddal rendelkezett az önkormányzat, hogy gyakorlatilag soha sem tudta a település érdekeit érvényre juttatni a szavazások során, ezért mondta fel a megállapodást és alakította meg a Fővárosi Csatornaművek Rt-vel a Nagykovácsi Viziközmű Kft-t.  A panaszos figyelmen kívül hagyta azt, hogy a viziközmű lakossági részvétellel történő megépítése nem jelenti azt, hogy a beruházás után a szolgáltatás szabályozásában is részt kellene vennie, ezért a beadvány ezen részét mint nyilvánvalóan alaptalant elutasítom.
A fent kifejtettekre tekintettel a panasz ezen részének vizsgálatát, mint alaptalant elutasítom.

	IV. Azon panasz vizsgálata miszerint a panaszosnak nem számol el a szolgáltató a rendelkezésre állási díj későbbi felhasználásról.
	Az elemzés először annak megállapítását célozta, hogy fordult-e a panaszos a szolgáltatóhoz panasszal annak érekében, hogy számoljon el a beszedett rendelkezésre állási díjak sorsával.  Miután megállapítottam, hogy a panaszos nem fordult a szolgáltatóhoz annak érdekében, hogy ezt a helyzetet tisztázza, ezért az országgyűlési biztosnak az Obtv 16. § (1) bekezdése alapján nincs hatásköre eljárni, mert nem merítette ki a panaszos a jogorvoslati lehetőséget. A fogyasztóvédelemről szóló 1997. évi CLV tv. 38. §-a alapján a szolgáltató köteles ügyfélszolgálati irodát működtetni, és a benyújtott panaszokat érdemben elbírálni.
	Az Obtv. említett rendelkezései alapján nem az országgyűlési biztos a fogyasztóvédelmi panaszok kivizsgálásának első fóruma.  Amennyiben ilyen elszámolási kötelezettséget a szolgáltató nem vállalt a közüzemi szerződésben, úgy erre jogosan igényt a fogyasztó nem támaszthat.  Ezért a panaszt hatáskör hiányában vizsgálat nélkül elutasítom.

Budapest, 2001. január 10.

Gönczöl Katalin