OBH 471/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr Schilling Rezső

Az eljárás megindulása:
	A panaszos ügyvéd, aki  előzetes letartóztatásba helyezett személy meghatalmazott védője. Beadványában sérelmezte, hogy ügyfelének szakértők által megállapított  súlyos betegsége miatt javasolt komplex egészségügyi kezelése - a kiegészítő terápiák  feltételeinek hiányában - a büntetés-végrehajtási intézetekben nem biztosított. Ez egészségügyi állapota romlásának fokozott kockázatával jár,  így a  panaszos szerint sérül meghatalmazójának alkotmányos joga.
	A panaszban foglaltakra figyelemmel alkotmányos joggal összefüggő visszásság gyanúja miatt vizsgálatot rendeltem el. Ennek keretében megvizsgáltam a panasz mellékleteit és felvilágosítást kértem a Büntetésvégrehajtás Országos Parancsnokától.

Érintett alkotmányos jogok:
Legmagasabb szintű testi egészséghez fűződő jog ( Alkotmány 70/D. § / 1 / bek. )

Alkalmazott jogszabályok:
1997. évi CLIV. törvény az egészségügyről
	3. § E törvény alkalmazásában
e) egészségügyi szolgáltatás: minden olyan tevékenység, amely az egyén egészségének megőrzése, továbbá a megbetegedések megelőzése, korai felismerése, megállapítása, gyógykezelése, életveszély elhárítása, a megbetegedés következtében kialakult állapot javítása vagy a további állapotromlás megelőzése céljából a beteg vizsgálatára és kezelésére, gondozására, ápolására, egészségügyi rehabilitációjára, a fájdalom és a szenvedés csökkentésére, továbbá a fentiek érdekében a beteg vizsgálati anyagainak feldolgozására irányul, ideértve a gyógyszerekkel, a gyógyászati segédeszközökkel, a gyógyfürdőellátásokkal kapcsolatos külön jogszabály szerinti tevékenységet, valamint a mentést és a betegszállítást, a szülészeti ellátást, az emberi reprodukcióra irányuló különleges eljárásokat, a művi meddővétételt, az emberen végzett orvostudományi kutatásokat, továbbá a halottvizsgálattal, a halottakkal kapcsolatos orvosi eljárásokkal, - ideértve az ehhez kapcsolódó - a halottak szállításával összefüggő külön jogszabály szerinti tevékenységeket is;
	7. § (1) Minden betegnek joga van - jogszabályban meghatározott keretek között - az egészségi állapota által indokolt, megfelelő, folyamatosan hozzáférhető és megkülönböztetés nélküli egészségügyi ellátáshoz.
	(4) Megkülönböztetés nélküli az ellátás, ha az egészségügyi szolgáltatás nyújtása során nem történik hátrányos megkülönböztetés a betegek között társadalmi helyzetük, politikai nézeteik, származásuk, nemzetiségük, vallásuk, nemük, szexuális irányultságuk, koruk, családi állapotuk, testi vagy értelmi fogyatékosságuk, képzettségük és minden más egyéb, az egészségi állapotukkal össze nem függő ok alapján.
	8. § (1) A betegnek joga van az állapota által szakmailag indokolt szintű egészségügyi szolgáltató és - ha jogszabály kivételt nem tesz - a választott orvos egyetértésével az ellátását végző orvos megválasztásához, amennyiben azt az egészségi állapota által indokolt ellátás szakmai tartalma, az ellátás sürgőssége vagy az ellátás igénybevételének alapjául szolgáló jogviszony nem zárja ki.

5/1998. (III.6) IM rendelet a fogvatartottak egészségügyi ellátásáról
	1. § (1) E rendelet hatálya a büntetés-végrehajtási intézetben (a továbbiakban: bv. intézet) fogva tartott elítéltre, előzetesen letartóztatottra (a továbbiakban együtt: fogvatartott) terjed ki.
	(3) A büntetések és intézkedések végrehajtása során a fogvatartott egészségi állapotának megfelelő gyógyító-megelőző ellátását elsősorban a fogvatartó bv. intézet, illetve a Büntetés-végrehajtás Központi Kórháza (a továbbiakban: Központi Kórház), annak a Nagyfai Országos Büntetés-végrehajtási Intézetben működő Krónikus Utókezelő Részlege (a továbbiakban: Utókezelő Részleg), valamint az Igazságügyi Megfigyelő és Elmegyógyító Intézet (a továbbiakban: IMEI) biztosítja, és a fogvatartott ezt az ellátást köteles igénybe venni.
	(4) A fogvatartottak egészségügyi ellátását a büntetés-végrehajtási szervezeten belül - az IMEI kivételével - szakmailag a Központi Kórház felügyeli.
	(5) Amennyiben a fogvatartott megfelelő egészségügyi ellátása a büntetés-végrehajtási szervezet keretein belül nem lehetséges, a bv. intézet orvosa (a továbbiakban: bv. orvos) vagy a büntetés-végrehajtási szervezet kezelésében lévő egészségügyi intézete (a továbbiakban: bv. egészségügyi intézet) gondoskodik arról, hogy a fogvatartott nem a büntetés-végrehajtási szervezet kezelésében lévő egészségügyi intézményben (a továbbiakban: egészségügyi intézmény) részesüljön a megfelelő ellátásban.
	2. § A fogvatartott az 1. § (5) bekezdésében foglaltaktól eltérően egészségügyi intézmény térítésköteles szolgáltatását csak akkor veheti igénybe, ha azt a bv. intézet parancsnoka engedélyezi, a fogvatartott a várható költségeket - ideértve a szállítás költségeit is - megelőlegezi, és az egészségügyi intézmény a szolgáltatást vállalja.

A vizsgálat megállapításai:
	A panaszos ügyvéd meghatalmazóját  bűnszövetségben, üzletszerűen elkövetett, különösen nagy kárt okozó csalás büntettének alapos gyanúja miatt az Egri Városi Bíróság  1998. október 28-án helyezte előzetes letartóztatásba. Az előzetes letartóztatást később az I. fokú bíróság ügydöntő határozatának kihirdetéséig meghosszabbították.
	A panaszos  meghatalmazása után szerzett tudomást  arról, hogy ügyfele  születése óta kétoldalú csípőficamban, 1980. óta ún. Scheuermann kórban ( oka ismeretlen, észlelhető elváltozás a növekedési porc fertőzés nélküli elhalása, rendszeres következmény a gerinc kopásos elváltozása ) és az ezek talaján, a kóros terhelés miatt kialakult csípőizület kopásos megbetegedésekben szenved. Az előzetes letartóztatás körülményei között korábbi életrendjét, a rendszeres tornáztatást, úszást folytatni nem tudta, ezért állapota rosszabbra fordult, fájdalmakról, nehezebb mozgásról panaszkodott.
	A panaszos az ügyfelének rokonaitól beszerezte a betegségekre vonatkozó orvosi előzményt és ezek alapján a Semmelweis Orvostudományi Egyetem Igazságügyi Orvostani Intézetétől ( SOTE IOI ) szakvéleményt  kért. Kérte annak megállapítását, hogy a betegségek gyógyíthatóak-e, a betegségre milyen gyógykezelés indokolt, illetve a szükséges gyógykezelés elmaradása hogyan befolyásolhatja ügyfele állapotát.
	Időközben a meghatalmazót a szakértők részéről javasolt gyógytorna és elektromos terápia biztosítására a Balassagyarmati BV. intézetbe átszállították, de a mindennapi gyógytornát  állítólag itt sem biztosították számára. Később  a  BV. Központi  Kórházában  és az ORFI reumatológus szakorvosával megvizsgáltatták, az Igazságügyi Megfigyelő és Elmegyógyító Intézetben röntgenfelvételeket  készítettek róla. 
	A  beszerzett szakvélemény alapján a panaszos felvette a kapcsolatot a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokság  Egészségügyi  Főosztályával,  ahol  újabb  szakértő, a büntetés-végrehajtás területén több évtizedes szakértői gyakorlattal rendelkező dr. B. I. szakvéleményének beszerzését is javasolták. A panaszos a javasolt szakvélemény beszerzésére intézkedett.
	A panaszos - ügyfele szabadlábra helyezése érdekében - indítvánnyal fordult az Egri Városi Bírósághoz. A bíróság az illető egészségügyi állapotának felmérésére újabb szakértőként dr. K.M-t rendelte ki. A vizsgálatom során megállapítottam, hogy elfogultsági kifogások miatt az ügy a Legfelsőbb Bírósághoz  került felterjesztésre. A Legfelsőbb Bíróság az előzetes letartóztatást fenntartotta, egyben a szabadlábra helyezés iránti indítványt elutasította.
	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa a panasz mellékleteként becsatolt különböző orvosszakértői vélemények felülbírálatára, szakmai értékelésére nem vállalkozhat. A szakvélemények alapján annyi mindenesetre megállapítható, hogy a   meghatalmazó betegségei vissza nem fordíthatóak és nem gyógyíthatóak, a szakértők által javasolt kezelés és  terápia  csak a kialakult állapot lehetőség szerinti fenntartására, illetve  további rosszabbodásának lassítására alkalmas.
	A szakértők szerint  a rendszeres, napi 25-30 perces  gyógytorna,  meghatározott időszakonként fiziko-, elektro- és balneoterápia, esetenként gyógyszeres kezelés, a csípőizület kopásának előrehaladtával végső soron műtéti beavatkozás képezheti  a minél kiterjedtebb orvosi kezelést, ami a betegség súlyosbodását csökkentheti. A komplex terápia egyes elemeinek elhagyása az állapot romlásának fokozottabb veszélyével jár.
	Valamennyi szakértő - és a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokság Egészségügyi Főosztályának vezetője is  -  egyetért abban, hogy fentieket a rendszeres úszás hatásosan kiegészítheti. Az úszás szükséges rendszerességéről a vélemények azonban már nem egyeznek. A SOTE IOI folyamatos, heti 3 alkalommal, esetenként 50-60 perces úszást tart szükségesnek, a reumatológus szakorvos szerint a hidroterápia rövidebb távon más módszerrel kiváltható, hosszabb távon azonban indokolt a hidroterápia biztosítása. Dr. B. I. szakvéleménye szerint az ilyen  jellegű betegségek komplex gyógykezelése az Országos Reumatológiai és Fizioterápiás Intézetbe (ORFI) való állandó kihelyezéssel történhetne, de ez a büntetésvégrehajtás keretei között  jelenleg nem valósítható meg. Dr. K.M. szakvéleményében az úszást évente legalább két alkalommal, egy-egy hónapig, heti 3-4 alkalommal tartja minimálisnak, ennél kevesebb úszás az állapot rosszabbodását gyorsíthatja. Ugyancsak eltérőek a szakvélemények abban a kérdésben, hogy a komplex gyógykezelés részeként a hydró-balneológiai terápiát milyen időtartamban javasolt alkalmazni. Reumatológus  szakorvos szerint ez a beteg állapotának hosszabb távú követése alapján állapítható meg, de esetenként akár hónapokon keresztül folytatandó. Dr. B. I. szakvéleményében az "állandó kihelyezés" arra utal, hogy a folyamatosság lenne kivánatos, de ennek  feltételeivel az ORFI sem rendelkezik.
	A panaszos ügyfelének betegsége nem vitás, mégis figyelmet érdemel az a körülmény, hogy  előzetes letartóztatása  elötti időből   csak 1984-ben készült orvosi igazolás tanúsítja gyógykezelését. Egészségügyi intézetben fekvőbeteg ellátására, illetve komplex kezelésére vonatkozó adat nem áll rendelkezésre.
	A Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnokság Egészségügyi Főosztálya vezetőjének a panaszos részére adott tájékoztatásából kitűnik, hogy a büntetés-végrehajtás  intézetei és az egészségügyi szervei  nem  rendelkeznek  az  úszás,  továbbá a balneoterápia
végzésére alkalmas létesítményekkel és nem tudják biztosítani a rendszeresen, heti több alkalommal uszodába kiszállítást. 
	Megkeresésemre a Büntetésvégrehajtás Országos Parancsnoka arról tájékoztatott, hogy a büntetésvégrehajtás az úszás kivételével valamennyi gyógykezelési formát biztosítani tudja, amennyiben a panaszos ügyfelének állapota fekvőbeteg gyógyintézeti komplex kezelést indokolna, arra őrzés melletti kihelyezéssel gondoskodnak. Közlölte, hogy az ügyfél az elmúlt fél év alatt orvosi rendelésen ritkán jelentkezett, állapota rosszabbodásra utaló panasza és tünete nem volt. Jelen állapotában könnyű fizikai munkára is alkalmas, betegszobai elhelyezésre sincs szüksége. Álláspontja szerint az a tény, hogy a panaszos ügyfele az előállítása elött Afrikában matrózként dolgozott, ellentmond annak, hogy egészségügyi állapotára, gyógykezelésére olyan hangsúlyozottan figyelmet fordított.
A büntetésvégrehajtás tájékoztatta a panaszost, hogy a kondícionáló terem  és  a fürdés naponkénti  igénylbevételét a nevelőn keresztül kell kérni, de erre az ügyfele még nem tartott igényt.
	A büntetésvégrehajtás - indítványomra - a panaszos ügyfelét szakorvosi vizsgálat majd konzílium céljából a SOTE Ortopéd Klinikájára előállította. A felkért  igazságügyi orvosszakértő  a személyes vizsgálatot elvégezni nem tudta, mert az ügyfél a röntgen-felvétel készítésébe és a fizikális vizsgálat elvégzésébe nem egyezett bele azzal, hogy azokat feleslegesnek tartja és visszautasítja. A szakorvos  véleménye szerint nincs olyan tapasztalat, hogy az úszás elmaradása drámai romlást eredményez, amennyiben a többi kezelési lehetőség biztosítva van.
	A Büntetésvégrehajtás Országos Parancsnoka leszögezte, hogy egészségügyi szolgálatuk készen áll arra, hogy a kiemelt figyelemmel kisért beteg embert a panaszainak és a tényleges egészségügyi állapotának megfelelően kezeljék, orvosilag ellássák. Ehhez azonban az illető közreműködése is szükséges, a lehetőségek igénybevételére senki nem kötelezhető.
	A Büntetésvégrehajtás Országos Parancsnokának tájékoztatását elfogadtam.A vizsgálatom során a legmagasabb szintű testi, leki egészséghez való alkotmányos joggal összefüggésben visszásságot nem állapítottam meg. Az előzetes letartóztatást megelőző  öt év vonatkozásában a gyógykezelések igénybevételére, a kontrollvizsgálatok eredményére vonatkozó orvosi dokumentáció nem áll rendelkezésre, sőt egyes adatok szerint ilyen nem is készült. Ezért nem lehet egyértelműen megállapítani azt, hogy a panaszos meghatalmazója a fogvatartás körülményei között egészségi állapotának nagyobb mérvű romlásának  lenne kitéve, mint korábban volt. Nem vonom kétségbe, hogy szabadlábon a gyógykezelési formák mindegyikének igénybevételére elméletileg nagyobb a lehetőség, de az előzetes letartóztatás fenntartása a bíróság jogkörébe tartozik, a kérdésben az  állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. értelmében hatáskörrel nem rendelkezem. Ezért vizsgálatomat lezártam.

Budapest, 2000. április 10.

Dr. Polt Péter