OBH 447/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Gál Attila

Az eljárás megindulása
	A Nyíregyházán lakó panaszos azért fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához, mert az elhunyt édesapjától örökölt nagy értékű Rover típusú  V-05661 frsz. gépkocsit még édesapja  életében a Vám- és Pénzügyőrség Nyomozó Hivatala, 1997. május 13. napján kelt határozatával lefoglalta. A lefoglalt gépkocsit édesapja birtokában hagyták megőrzés végett. Édesapjuk halála óta a gépkocsi a panaszos birtokában van. Szeretnék, nehéz anyagi körülményeik miatt, a gépkocsit értékesíteni, de a lefoglalás megszüntetését eredménytelenül kérték a nyomozó hatóságtól, az elutasítás elleni panaszát a Budapesti V-VIII-XIII. kerületi Ügyészség, a 2000. február 17. napján kelt, B.193/97//30 számú határozatával, kizárva a panasz lehetőségét, elutasította. A gépkocsit édesapja még 1995. február 3. napján, lising szerződéssel a Valent Kft.-től (1124. Budapest Jagelló u. 24.) vásárolta. A szerződés szerint a vételár kifizetése után 1998. február 28. napján kerül a vevő tulajdonába.  Addig is a Valent British Motors, mint a Rover gépkocsik kizárólagos importőre a panaszos édesapját "gépkocsi üzemeltetői igazolvánnyal" látta el. Időközben, 1997. május 13. napján a gépkocsit a panaszos édesapjától lefoglalták, mert a Valent Kft. ügyvezető igazgatója ellen csempészet büntette miatt eljárás indult, s a panaszosék birtokában levő gépkocsi is így került az országba.

Az érintett alkotmányos jogok
•	Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiság és az abból eredő jogbiztonság követelménye,  a tisztességes eljáráshoz való jog.
•	Az Alkotmány  13. § (1) bekezdésében biztosított tulajdonhoz való jog.

Az Alkalmazott jogszabályok
•	A Büntető Törvénykönyvről szóló 1978. évi IV. törvény (Btk.)
77. § (1) El kell kobozni azt a dolgot,
e) amelyre a bűncselekményt elkövették,
(4) Az (1) bekezdés a) és e) pontja esetében az elkobzást nem lehet elrendelni, ha a dolog nem az elkövető tulajdona, kivéve, ha a tulajdonos az elkövetésről előzetesen tudott.
77/A. § (1) Ha e törvény eltérően nem rendelkezik, a 77. § (1) bekezdésének c)-f) pontja, továbbá a 77. § (2) bekezdése estében, ha az elkobzást nem lehet elrendelni vagy foganatosítani, továbbá, ha a vagyoni előnynek vagy a 77. § (2) bekezdése szerinti anyagi eszköznek nem dolog a tárgya, az elkövetőt a dolog értékének, az előny értékének, illetőleg az anyagi eszköz értékének megfelelő összeg megfizetésére kell kötelezni.
(3) Ha az elkobzás alá eső dolog nem az elkövető tulajdona, és az elkobzás a tulajdonosra méltánytalan hátrányt jelentene, feltéve, hogy az elkobzás mellőzését nemzetközi jogi kötelezettség nem zárja ki, az elkobzás helyett az elkövetőt a dolog értékének megfizetésére kell kötelezni.
312. § (1) Aki
a) vámárut a vámellenőrzés alól elvon, vagy a vámteher, illetve a vámbiztosíték megállapítása vagy beszedése szempontjából lényeges körülmények tekintetében valótlan nyilatkozatot tesz (csempészet),
b) csempészett vámárut vagyoni haszon végett megszerez, elrejt vagy elidegenítésében közreműködik (vámorgazdaság),

•	A büntető eljárásról szóló 1973. évi I törvény (Be.)
101. § (1) A hatóság lefoglalja azt a dolgot, amely
a) tárgyi bizonyítási eszköz,
b) a törvény értelmében elkobozható, vagy amelyre vagyonelkobzás rendelhető el,
(2) A lefoglalt dolgot a hatóság letétbe helyezi. A megőrzésről egyéb módon kell intézkedni, ha a dolog letétbe helyezésre nem alkalmas vagy ezt más fontos ok indokolja.
102. § (1) A lefoglalást meg kell szüntetni, mihelyt arra az eljárás érdekében nincs szükség. A lefoglalás megszüntetése helyett a más jogszabályban meghatározott módon kell eljárni, ha a lefoglalt dolog birtoklása jogszabályba ütközik.
(2) A lefoglalás megszüntetésekor a lefoglalt dolgot annak kell kiadni, aki a bűncselekmény elkövetésekor a dolog tulajdonosa volt, és ezt kétséget kizáró módon igazolni tudja. Ha nincs olyan személy, akinek az előbbi rendelkezés szerint a dolgot ki kell adni és ez az eljárás adataiból sem tűnik ki, a dolgot annak kell kiadni, aki a kiadása iránt alaposnak látszó igényt jelentett be. Ha ilyen személy sincs, és ilyen igény az eljárás adataiból nem tűnik ki, a dolgot annak kell kiadni, akitől lefoglalták. A terheltnek a lefoglalt dolgot csak akkor lehet kiadni, ha azt az előbbi rendelkezések szerint másnak nem lehet kiadni.
148. § (1) Akinek a hatóság határozata, intézkedése vagy intézkedésének elmulasztása a jogait vagy érdekeit sérti, emiatt panasszal élhet.
(5) Ha a hatóság a panasznak nem ad helyt, az iratokat huszonnégy órán belül a panasz elbírálására jogosult ügyésznek, illetőleg a felettes ügyésznek köteles nyilatkozatával együtt megküldeni. Az ügyész, illetőleg a felettes ügyész a panaszt nyolc napon belül elbírálja.
A panaszban foglaltak alapján felmerült annak gyanúja, hogy a panaszos alkotmányos jogai, sérelmet szenvedtek. Ezért a panasz kapcsán felvilágosítást kértem a Vám- És Pénzügyőrség Fővárosi Nyomozó Hivatalának vezetőjétől.

A vizsgálat megállapítása
	A kért felvilágosítást a Vám- és Pénzügyőrség  Fővárosi Nyomozó Hivatalának vezetője helyett a Vám- és Pénzügyőrség Országos Parancsnoksága Rendészeti Főigazgatója adta meg. A panaszos által becsatol irat másolatok, valamint a Rendészeti Főigazgatótól kapott tájékoztatás alapján  a következők állapíthatók meg.
	A Vám- és Pénzügyőrség Fővárosi Nyomozó Hivatala 1996. november 27. napján nyomozást rendelt el V. Viktor és társai ellen csempészet bűntettének alapos gyanúja miatt. V. Viktor, mint a Valent British Motors Kft. ügyvezetője és társai alaposan gyanúsíthatók voltak azzal, hogy 1992-1997 közötti időszakban 100 db személygépkocsit vámszempontból lényeges körülmények tekintetében, valótlan nyilatkozatta - hamis számlák felhasználásával - hoztak be az országba. A gyanúsítottak az így behozott Rover típusú gépkocsikat a vámhatóságot megtévesztve vámelőjegyzésben vámkezeltették. Majd belföldi, többnyire jóhiszemű személyeknek lízingszerződés keretében - a vámárú jelleg megléte mellett -  kereskedelmi forgalomban továbbadták. Az emiatt indult büntetőeljárás során 45 gépkocsit a nyomozó hatóság lefoglalt. Ezek egyike volt a panaszos, azóta már elhunyt édesapja birtokában levő Rover 620 Si típusú, 1997. május 13. napján lefoglalt személygépkocsi is. A lefoglalt gépkocsit a nyomozó hatóság a panaszos birtokában hagyta. A panaszos édesapja ezt a személygépkocsit a Valent B.M. Kft-től, adás-vételi szerződést kötve 1995. február 3. napján vásárolta meg. Az adás-vételi szerződés  2. pontja szerint "A felek megegyeznek abban, hogy az adás-vétel tárgyát képező gépkocsi 1998. 02. 28-án kerül a vevő tulajdonába..." .Ugyanezen szerződés 5. pontja szerint "A felek kölcsönös megállapodása alapján a személygépkocsi vételárát - a külföldi bérleti időszak lejárta után belföldiesítésre fizetendő vám és egyéb költségek, illetékek + ÁFA - állapítják meg, melyet a vevő a birtokbaadás napján köteles (készpénzben) eladónak megfizetni."  Ezzel egyidejűleg az eladó Valent Kft. "gépkocsi üzemeltetői igazolványt" adott a panaszos édesapja részére, hogy a tulajdonjogi átírásig a gépkocsit használhassa.
	A panaszos édesapja a gépkocsi lefoglalását követően is fizette a lízing díjat, majd miután a gépkocsi teljes vételárát kifizette a gépkocsi tulajdonosává vált. A panaszos édesapja ezt követően többször  eredménytelenül kísérelte meg, hogy a hatóságok a lefoglalást feloldják. A panaszos édesapjának halála után, mint édesapja egyik örököse és a gépkocsi tulajdonosa szintén kérte a hatóságokat, hogy a gépkocsi lefoglalását oldják fel. A Valent Kft.-től szabályos adás-vételi szerződéssel vásárolta meg édesapjuk a gépkocsit, az eljárás már több mint három éve húzódik, a család nehéz anyagi körülmények között van, szeretnék a jóhiszeműen megvásárolt gépkocsit eladni. A panaszos kérelmét a Vám- és Pénzügyőrség Fővárosi Nyomozó Hivatala Bü.766/1999. szám alatt, 1999. december 31. napján kelt határozatával elutasította. Az elutasító határozat ellen benyújtott panaszt a Budapesti V-VIII-XIII. kerületi Ügyészség, a 2000. Február 17. napján kelt B.193/97/30. számú határozatával elutasította. Elutasító határozatát azzal indokolta, hogy : "A Be. 101. § (1) bekezdés b) pontja a törvény értelmében elkobozható dolog lefoglalását írja elő, így a nyomozó hatóság okszerűen jutott arra a következtetésre, hogy a lefoglalás megszüntetése - a Btk. 77.§ (1) bekezdés e.) pontjára is figyelemmel - az eljárás jelen szakában nem indokolt."
	Az 1996. november 27. napján elrendelt és a mai napig be nem fejeződött nyomozás rendkívüli módon elhúzódott. A nyomozó hatóság a nyomozást két alkalommal is felfüggesztette, részben külföldi jogsegély igénybevétele miatt, részben mert az ügy egyik gyanúsítottja ismeretlen helyen tartózkodott. A Vám- és Pénzügyőrség Fővárosi Nyomozó Hivatala a nyomozást befejezve, az iratokat vádemelési javaslattal 2000. május 24. napján megküldte a Budapesti V-VIII-XIII. kerületi Ügyészségnek. Az ügyészség  közel négy hónap múlva, 2000. augusztus 15. napján pótnyomozást rendelt el. A pótnyomozás egyik tisztázandó kérdése, amint az VPOP. tájékozatása közölte, a lefoglalt gépkocsik, köztük a panaszos kérelmében szereplő gépkocsi  vámjogi helyzetének és tulajdonosi jogcímének egyértelmű megállapítása. Ugyanez a tájékoztató utal arra is, hogy az ügyben a nyomozás törvényessége feletti felügyeletet a Fővárosi Főügyészség látja el, amely ügyészség 2000. novemberében az iratokat tanulmányozás  és a "szükséges eljárási instrukciók kialakítása " végett bekérte.
	A vizsgálat megállapítása szerint, a több mint négy éve elhúzódó nyomozás, a személygépkocsit kereskedelmi forgalomban  jóhiszeműen megszerző, a panaszos időközben elhunyt  édesapjának, majd örököseinek alkotmányos jogait sértették, és ezzel alkotmányos visszásság keletkezett. A több mint négy év alatt a lefoglalt gépkocsi tulajdonjogi helyzete tisztázható lett volna. A büntető eljárás két alkalommal való felfüggesztése nincs összefüggésben a tulajdoni viszonyok tisztázásával, mert ehhez a szükséges adatok rendelkezésre állnak. A Btk. 77. § (1) bekezdés e) pontja alapján  lefoglalt gépkocsit, mint amelyre a bűncselekményt elkövették  a Btk.77.§ (4) bekezdésére figyelemmel  nem lehet elkobozni, ha az nem az elkövető tulajdona, kivéve ha a tulajdonos az elkövetésről előzetesen tudott. E körülmények ilyen nagy késedelemmel való tisztázása a tulajdonhoz való jogot  veszélyeztetik. Mindezek miatt az országgyűlési biztosról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 21. §-a alapján  a legfőbb ügyésznél kezdeményezem, hogy felügyeleti jogkörében a  nyomozás mielőbbi befejezése és a panaszos birtokában levő lefoglalt gépkocsi tulajdonjogi helyzetének tisztázása végett a szükséges intézkedéseket rendelje el és, ha a lefoglalt gépkocsi a panaszos tulajdonát képezi a nyomozó hatóságot utasítsa a jogszerű helyzet megteremtésére.
	Felkérem a legfőbb ügyészt, hogy az Obtv. 21. § (2) bekezdésére figyelemmel kezdeményezésem tekintetében kialakított állásfoglalásáról, illetve a megtett intézkedésekről, a kezdeményezésem kézhez vételétől számított harminc napon belül tájékoztatni szíveskedjék.

Budapest, 2001. január 9.

Gönczöl  Katalin