OBH 415/2000.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Előadó: dr. Kollár Zsuzsanna

Az eljárás megindulása

A panaszos 2000. január 5-én azért fordult az Emberi Jogok Magyarországi Központja Közalapítványhoz, mert sérelmesnek tartotta, hogy a Magyar Ügyvédi Kamara érdemi elintézés nélkül utasította el egy ügyvéd ellen - etikátlan eljárása miatt - benyújtott panaszát. Az Emberi Jogok Magyarországi Központja továbbította a beadványt az Országgyűlési Biztosok Hivatalához. A panaszos beadványa  a következőket fogalmazta meg: "1993. évben győri önkormányzati lakásom cserébe átadtam Dr. T.Zs. ügyvédnek. Cserébe kaptam egy vidéki 105 éves vájogházat: Ez nem is volt probléma, ha időközben nem derülnek ki a házról, amiről én nem tudtam, hogy jelzálogjog terheli. Ezt már akkor tudtam csak meg, amikor már beköltöztem. Tulajdoni lapot én nem láttam, mivel az ügyvéd úr intézte és bíztam benne és nem gondoltam rá, hogy ilyen megtörténhet. Az előző tulajdonos (...) az OTP-től kölcsönt vett fel, az ingatlanra és így jelzálogjog terhelte. Kénytelen voltam átvállalni 300.000 Ft- ifjúházasok kölcsönét, amit négy hónapig fizettem is, mire végül is kiderült, ez az összeg nem is 300.000 Ft, hanem 500.000 Ft.(...) Az Ügyvédi kamránál bejelentettem, ők elutasítottak, hogy elévült.  (...) Én fellebbeztem a Legfelsőbb Ügyvédi Kamrához, csak a levelem nem jutott e, mert Győrben elakadt, mondván én voltam a hibás.(...)"  
A beadványt úgy értékeltem, mint amely a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével összefüggésben keletkezett alkotmányos jogokkal kapcsolatos sérelmet fogalmaz meg az Ügyvédi Kamara eljárására vonatkozóan, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról 1993. évi LIX. törvény 16.§-ában foglalt rendelkezés alapján az ügyben vizsgálatot indítottam.
Vizsgálatom során megkerestem a Magyar Ügyvédi Kamara elnökét, kérve, hogy tájékoztasson az üggyel kapcsolatos álláspontjáról, illetve a kamara által megtett intézkedésről, valamint kértem, hogy az általam a vizsgálat lefolytatásához szükségesnek tartott iratokat küldje meg. 

A megállapított tényállás

A panaszos - az eredeti beadványból meg nem állapítható időpontban kelt levelével - a Győr-Moson-Sopron Megyei Ügyvédi Kamara elnökéhez fordult, részben az eljárásom alapjául szolgáló történeti tényállással azonos okokra hivatkozva, részben pedig azért, mert állítása szerint ugyanaz az ügyvéd, aki a jelzálogjog bejegyzésével összefüggésben véleménye szerint  a panaszost megtévesztette, megbízás nélkül látta el a panaszos fiának védelmét egy büntetőügyben, majd a ténylegesen el nem végzett munkáért egy ötszázezer forintos követelést érvényesített a panaszossal szemben. 
1998. november 26-án kelt levelében a Győr-Moson-Sopron Megyei Ügyvédi Kamara fegyelmi megbízottja a panaszos eredeti beadványáról készült másolat megküldésével tájékoztatta a bepanaszolt ügyvédet arról, hogy ellene fegyelmi eljárás indult és felhívta az ügyvéd figyelmét, hogy a levél kézhezvételétől számított nyolc napon belül küldje meg  a kamarához az üggyel kapcsolatos igazoló jelentését. 
1999. január 21-én kelt, 113/1998. számú határozatával a Győr-Moson-Sopron Megyei Ügyvédi Kamara elnöke megtagadta a fegyelmi eljárás lefolytatásához szükséges előzetes vizsgálat elrendelését. A határozat a következő indoklást tartalmazta: "A panaszos panaszt jelentett be a kamaránknál, melyben a panaszolt ügyvéd tevékenységét kifogásolta. Az 1993. szeptemberében folytatott tevékenysége alapján, mely Az előzetes vizsgálat elrendelését megtagadtam, mivel az 1993. évben történt ügyvédi tevékenységgel kapcsolatos bárminemű, esetleges fegyelmi vétséget vagy etikai szabályt sértő magatartás elévült, figyelemmel arra, hogy az elévülési idő 3 év, mely 1996-ban már letelt. Az ügyvédi díjszabással, illetve az ügyvédi munkadíj megfizetésére történő felszólítással kamaránk nem foglalkozik, mivel az a megbízó illetve megbízott közötti esetleges peres eljárás tárgyát képező vita lehet, az viszont tényként megállapítható, hogy  a panaszolt ügyvéd a panaszos fiát az ellene indított súlyos bűncselekmény miatt képviselte egy vidéki bíróság előtt folyó eljárásban, egészen a büntető ügy jogerős befejezéséig."
1999. január 25-én a panaszos fellebbezést nyújtott be a kamara határozata ellen.   
2000. február 11-én kelt és postázott megkeresésemre 2000. március 14-én kelt válaszában a Magyar Ügyvédi Kamara (a továbbiakban MÜK) elnöke arról tájékoztatott, hogy az elsőfokú - területi kamara által hozott - határozatot 2000. március 13-án kelt határozatában a MÜK helyben hagyta. A MÜK által hozott határozat a következőket tartalmazta: "A Magyar Ügyvédi Kamara Elnöksége a Győr-Moson-Sopron Megyei Ügyvédi Kamara Elnökének 113/1998. sz. határozatát helybenhagyja.  (...) Indoklás: Panaszos panaszában megismétli a korábbi beadványában foglaltakat, amelyek lényege, hogy egy 1993-ban szerkesztett csereszerződés kapcsán panaszlott ügyvéd számára sérelmes módon járt el. Ugyanakkor a panasz tárgyává és a fellebbezés tárgyává  tette azt is, hogy fia védelmének ügyében, - amelyre vonatkozóan 1993-ban adott megbízást panaszlott ügyvédnek - "följelentette őt követelve tőle 500.000-,Ft+20%-os kamatának megfizetését. Azt is előadja, hogy az 1993-ban a fiát védte "amire senki nem kérte".
Fellebbezése 1999. január 25-én kelt és azt a Győr-Moson-Sopron Megyei Ügyvédi Kamaránál nyújtotta be, azonban a faxon megküldött fellebbezést neve fölött nem írta alá, ezért a kamara elnöke 1999. február 2-i levélben megkereste azért, hogy az oda megküldött fellebbezés és mellékletei a területi kamarának szólnak-e vagy tovább kell küldeniük a MÜK Elnökségéhez. Erre azonban választ nem kapott. Az aláíratlan fellebbezés ellenére azt a területi kamara elnöke felterjesztette a MÜK Elnökségéhez. A késedelmes felterjesztés oka nyilvánvalóan ez volt. Annak ellenére, hogy a fellebbezés nincs aláírva, annak tartalmából megállapítható, hogy valóban a panaszostól származik, így a Magyar Ügyvédi Kamara Elnöksége a fellebbezést érdemben elbírálta.
Tekintettel arra, hogy a fellebbezés az eredeti beadványhoz képest semmi olyan tényt, vagy körülményt nem tartalmaz, ami indokolná az I. fokú határozat hatályon kívül helyezését, így a MÜK Elnöksége az I. fokú határozatot helybenhagyta. Megállapítja, hogy az 1993-ban történt esetleges ügyvédi mulasztással kapcsolatos fegyelmi felelősségre vonás lehetősége elévülés folytán megszűnt. 
Munkadíj visszafizetésével, illetve a fia védelmével kapcsolatos fizetési kötelezettség kérdésében az ügyvédi kamarának döntési lehetősége nincs, mivel a munkadíj kikötése szabad megállapodás tárgya, így azzal kapcsolatos esetleges igényét panaszos panaszlott ügyvéddel szemben polgári bíróság előtt érvényesítheti.
Megjegyzi az Elnökség, amennyiben szabálytalan lett volna a díjmegállapítás, a fegyelmi felelősségre vonás az elévülés miatt már ebben a körben sem történhetne meg."  

Az ügy jogszabályi háttere

1998. évi XI. törvény az ügyvédekről

Az ügyvédi kamara

1. § Az ügyvéd a hivatásának gyakorlásával - törvényes eszközökkel és módon - elősegíti megbízója jogainak érvényesítését és kötelezettségeinek teljesítését. Közreműködik abban, hogy az ellenérdekű felek a jogvitáikat megegyezéssel intézzék el.
(2) Az ügyvédnek hivatását a legjobb tudása szerint, lelkiismeretesen, a jogszabályok megtartásával kell gyakorolnia, tevékenységében köteles mindenkor az ügyvédi hivatáshoz méltó magatartást tanúsítani.
(3) Az ügyvéd nem működhet közre, ha az a hivatásával nem egyeztethető össze, így különösen ha a közreműködését olyan jogügylethez kérik, amely jogszabályba ütközik, vagy jogszabály megkerülésére irányul.
5. § (1) Az ügyvéd
c) jogi tanácsot ad,
d) szerződést, beadványt, más iratot készít,

12. § (1) Az ügyvédi kamara az ügyvédek önkormányzati elven alapuló, szakmai és érdek-képviseleti feladatokat ellátó köztestülete.
(2) Az ügyvédi kamara az ügyvédek szakmai irányításával, érdekképviseletével kapcsolatos közfeladatokat látja el. Ennek során
a) gondoskodik az ügyvédek jogainak védelméről, elősegíti a kötelezettségeik teljesítését, szervezi a szakmai továbbképzésüket,
b) véleményt nyilvánít az ügyvédi tevékenységgel kapcsolatos kérdésekben,
c) dönt az ügyvédek kamarai tagságának keletkezéséről és megszűnéséről,
d) vezeti az alkalmazott ügyvédek, az ügyvédjelöltek, a külföldi jogi tanácsadók és az ügyvédi irodák névjegyzékét.
(3) Az ügyvédi kamara területi kamaraként (a továbbiakban: kamara) és országos kamaraként (Magyar Ügyvédi Kamara) működik.

FEGYELMI FELELŐSSÉG

Fegyelmi vétség

37. § Fegyelmi vétséget követ el az az ügyvéd,
a) aki az ügyvédi tevékenység gyakorlásából eredő, jogszabályban, illetve az etikai szabályzatban meghatározott kötelességét vétkesen megszegi, vagy
b) akinek az ügyvédi tevékenységen kívüli vétkes magatartása az ügyvédi kar tekintélyét csorbítja.

41. § (1) Nem indítható fegyelmi eljárás, ha azt a kamara elnöke a fegyelmi vétségnek a tudomására jutásától számított 6 hónap alatt nem kezdeményezte, vagy a cselekmény befejezése óta 3 év eltelt.
(2) Az a fegyelmi vétség, amely bűncselekmény törvényi tényállását valósítja meg, a bűncselekménnyel együtt évül el.
(3) A fegyelmi megbízott által végzett vizsgálat (a továbbiakban: előzetes vizsgálat) tartama alatt az elévülés nyugszik.

Az előzetes vizsgálat

46. § (1) A kamara elnöke az előzetes vizsgálat elrendeléséről haladéktalanul tájékoztatja az eljárás alá vont ügyvédet, és közli vele az eljárás okát.
(2) A fegyelmi megbízott feladata a tényállás megállapításához szükséges körülmények tisztázása. Ennek érdekében nyilatkoztatnia kell az eljárás alá vont ügyvédet, meghallgathatja a tanúkat, szakértő közreműködését veheti igénybe, az ügy iratait az ügyvédtől bekérheti és egyéb bizonyítást végezhet. Az eljárási cselekményről jegyzőkönyvet kell készíteni.
(3) A fegyelmi megbízott vizsgálatának nem akadálya, ha az eljárás alá vont ügyvéd a meghallgatáson nem jelent meg vagy nem nyilatkozik. Erről az ügyvédet tájékoztatni kell.
(4) A fegyelmi megbízott a vizsgálatának eredményéről jelentést készít a kamara elnöke részére, a jelentéshez csatolni kell az iratokat.
(5) Az előzetes vizsgálatot 3 hónap alatt be kell fejezni. Ez a határidő indokolt esetben, egy ízben további 3 hónappal meghosszabbítható.

A kamara elnökének intézkedései

47. § (1) A kamara elnöke az előzetes vizsgálat után a következő határozatot hozza, illetve intézkedést teszi:
a) megszünteti az előzetes vizsgálatot,
b) az előzetes vizsgálat megszüntetése mellett kisebb súlyú fegyelmi vétség esetén írásban figyelmeztetést alkalmaz,
c) elrendeli a fegyelmi eljárást.
(2) Az (1) bekezdésben foglalt határozatról, illetve intézkedésről az eljárás alá vont ügyvédet és a panasz előterjesztőjét értesíteni kell.
(3) Az (1) bekezdés a) és b) pontjában foglalt határozat ellen a panasz előterjesztője a Magyar Ügyvédi Kamara elnökségéhez fellebbezhet. A Magyar Ügyvédi Kamara elnöksége a fellebbezést elutasítja, vagy a határozatot hatályon kívül helyezi, és a kamara elnökét új eljárásra utasítja.
(4) Az (1) bekezdés b) pontjában foglalt határozat ellen az eljárás alá vont ügyvéd is fellebbezhet. Ilyenkor a kamara elnöke az (1) bekezdés c) pontja szerinti intézkedést teszi, egyidejűleg a figyelmeztetés a hatályát veszti.

A fegyelmi eljárás megindítása

48. § (1) Fegyelmi vétség gyanúja esetén - kivéve a 47. § (1) bekezdésének b) pontja esetében - a kamara elnöke elrendeli a fegyelmi eljárást.

A vizsgálat megállapításai 

Az Alkotmánybíróság határozataiból a jogállamiság illetve jogbiztonság követelményére vonatkozó és a jogalkalmazó szervekre is értelmezhető legfontosabb kritériumként a kiszámíthatóságra vonatkozó elvárás olvasható ki. A fegyelmi eljárás során hozott határozatokkal szemben ez az elvárás a követelmények két csoportjában ölt testet: Egyrészt az eljáró kamarai szervnek be kell tartani a rá vonatkozó jogszabályi előírásokat, másrészt bármilyen döntést is hoz, azt meg kell indokolnia. Eljárásom során ezen követelmények érvényesülését vizsgáltam akkor, amikor arra kerestem a választ, hogy vajon okozott-e alkotmányos jogokkal kapcsolatos sérelmet a Győr-Moson-Sopron Megyei Ügyvédi Kamara illetve a Magyar Ügyvédi Kamara a panaszos kérelmének elintézése során. 

1.) A Győr-Moson-Sopron Megyei Ügyvédi Kamara eljárásnak vizsgálata 

Vizsgálatom során megállapítottam, hogy  a panaszos eredeti beadványában két okot is megjelölt, amelyre hivatkozva  a kamara eljárását kezdeményezte. A 113/1998. számú megyei kamarai határozat indoklása a panaszos által megnevezett egyik okot - az eredeti beadványban foglaltakkal összevetve megállapíthatóan - nem jelölte meg pontosan, mindössze annyi derült ki az indoklásból, hogy a panasz egy ügyvéd tevékenységével kapcsolatos, de hogy pontosan mi volt az a cselekmény, ami a beadvány megírására okot adott, az az indoklásból nem megállapítható. Enélkül azonban az előzetes vizsgálat megtagadásának megalapozottsága sem állapítható meg egyértelműen. A panaszos kamarához küldött beadványából kiderült, hogy  a panaszos véleménye szerint az ügyvéd mulasztása is közrejátszott abban, hogy ő (a panaszos) a jelzálogjog létezéséről nem tudott, illetve hogy a jelzálogjog létezésének jogkövetkezményeivel nem volt tisztában. A panaszos beadványából megállapíthatóan az ügyvéd részéről nem egyszeri, hanem többszöri mulasztásról volt szó, amelynek utolsó időpontjai a panaszos beadványából illetve a kamarai határozatból, valamint az ügyvéd által készített igazoló jelentésből megállapíthatóan valamikor 1993. szeptemberében lehetett. A Komáromi Városi Bíróság egyik - az üggyel kapcsolatos - ítéletéből kiderült, hogy a panaszos által - az ügyvéd mulasztása miatt - közvetetten sérelmezett szerződést a felek 1993. szeptember 13-án kötötték meg. Ebből az következik, hogy bár a kamarai határozat indoklása hiányos abból a szempontból, hogy a panaszos által sérelmezett ügyvédi cselekményt illetve mulasztást nem jelölte meg pontosan, de az elévülésre mint jogkövetkezményre vonatkozó megállapítása - a tényleges történeti tényállást tekintve - mindenképpen helytálló. Bármi is volt az a - kamarai határozatban - közelebbről meg nem nevezett ügyvédi tevékenység, mulasztás, amely miatt a panaszos a kamarához fordult, a sérelmezett ügyvédi tevékenység időpontjának helyes meghatározása elegendő alapot szolgáltatott az elévülésre vonatkozó következtetés levonásához. Ebben az összefüggésben tehát a megyei kamara nem okozott alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével összefüggésben.

Nem okoz alkotmányos jogokkal kapcsolatos sérelmet a fegyelmi ügyben eljáró kamara, ha a fegyelmi eljárás során hozott elutasító határozatának indoklása ugyan az eljárás megindításának alapjául szolgáló beadvány tartalmának megjelölésében pontatlan, de a történeti tényállásból megállapíthatóan az elutasításhoz szükséges feltétel ténylegesen fennáll, és a jogi következtetés a jogszabályi rendelkezéseknek megfelel.

A megyei kamarai határozatnak az ügyvédi díjszabásra illetve a munkadíj megfizetésére vonatkozó megállapítása illetve az abból levont következtetés több szempontból sem megalapozott. 
1. A panaszos nem az ügyvédi munkadíj mértékét sérelmezte, hanem azt, hogy az ügyvéd megbízás nélkül és ténylegesen el sem végzett munkáért követel díjazást. 
2. Önmagában az a tény, hogy az a tényállás, amire hivatkozva  valaki a kamarához fordul, polgári peres eljárás tárgya is lehet, nem elegendő indoka az érdemi vizsgálat lefolytatása megtagadásának. Sőt az ügyvédekről szóló törvény 37.§-ában foglalt rendelkezésből éppen az következik, hogy a fegyelmi vétség fogalmát kimerítő  ügyvédi tevékenységek, mulasztások többsége jellegénél fogva olyan, amely egyszerre lehet bírósági eljárás és kamarai fegyelmi eljárás tárgya. A kamara azonban eleget tett volna indoklási kötelezettségének, ha akár a kamara valamely belső szabályzatára (etikai szabályzat, alapszabály, stb.) akár valamely jogszabályi rendelkezésre, bírósági határozatra, stb. hivatkozott volna akkor, amikor megfogalmazta azt az indoklást, miszerint nem lehet fegyelmi eljárás tárgya egy olyan vita, amely bírósági eljárás tárgyává tehető. (Az ügyvédekről szóló törvényben nincs olyan rendelkezés, amelyből ez  a következtetés levonható lenne.)
3. A vizsgált határozat indoklásának egyik mondata a következőképpen szól: " (...) az viszont tényként megállapítható, hogy a panaszolt ügyvéd a panaszos fiát az ellene indított súlyos bűncselekmény miatt képviselte egy vidéki bíróság előtt folyó eljárásban (...)"
A kamara által hivatalomhoz megküldött és eljárásuk alapjául szolgáló iratok között több olyan irat is van, amelyek tartalma - a képviselet ellátásra vonatkozó kérdésben - a panaszos által állítottakkal ellentétes, olyan irat azonban, amely a panaszos által állítottak ellenkezőjének kétség kívüli bizonyítására alkalmas lenne, egy sem létezik. A kamarai határozat ugyanakkor arra sem tért ki, hogy miért látja "kétség kívül" bizonyítottnak azt a tényt, hogy az ügyvéd ténylegesen ellátta a képviseleti feladatokat. Ezen állítás megfelelő indoklásának éppen az adná a jelentőségét, hogy a kamara a panaszos által előadottaknak éppen az ellenkezőjét állapította meg. A kamarai határozatban a képviseleti díj miatt bejelentett panasz elutasítására vonatkozó indoklás - úgy tűnik - két okra hivatkozik egyszerre. Az első jogi jellegű, (nem lehet tárgya kamarai eljárásnak egy olyan panasza, mely miatt bírósági eljárás is indítható) a másik ténybeli (a panaszos által tagadott képviseleti tevékenység tényleges ellátására vonatkozó állítás). A kettő között azonban nincs semmiféle logikai kapcsolat. A kellően meg nem alapozott döntések - a jogalkalmazás egészére megállapíthatóan - az önkényes döntés lehetőségét hordozzák magukban és ezért sértik a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményét.

Az országgyűlési biztosok gyakorlatában alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság akkor állapítható meg, ha az ügyben érintett alkotmányos jog gyakorlása az Alkotmányt sértő korlátozást szenvedett, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn. Alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okoz a jogkorlátozás, ha nem az Alkotmány által megengedett célra irányul, illetve ha aránytalan, vagyis túllépi az alkotmányos cél által megkívánt mértéket.

Semmiféle alkotmányos cél által nem igazolható az olyan tartalmú ügyvédi kamarai határozat, amely a kamarai döntés alapjául szolgáló tényállást nem tisztázza kellőn,  illetve amely a döntés alapjául szolgáló jogi indokokat nem tárja fel, vagy amely a kamarai eljárás alapjául szolgáló okot nem jelöl meg kellő pontossággal. Az ilyen határozat az önkényes döntés veszélyét hordozza magában, ezért alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okoz a jogállamiságból fakadó jogbiztonság követelményével és a tisztessége eljáráshoz való joggal összefüggésben.

2. A Magyar Ügyvédi Kamara határozatának vizsgálata

Az előzetes vizsgálat megszüntetéséről hozott határozat ellen a panasz előterjesztője a Magyar Ügyvédi Kamara elnökségéhez fellebbezhet. A Magyar Ügyvédi Kamara elnöksége a fellebbezést elutasítja, vagy a határozatot hatályon kívül helyezi, és a kamara elnökét új eljárásra utasítja. Bár az első fokú kamarai határozat az előzetes vizsgálat megtagadásáról rendelkezett, de nyilvánvaló, hogy a határozat meghozatalát megelőző időben lefolyt az előzetes vizsgálat, ezért a megyei kamara logikailag csak az előzetes vizsgálat megszüntetéséről dönthetett. (az ügyvédekről szóló törvény rendelkezései szerint ugyanis az elévülés a fegyelmi eljárás megindításának akadálya).  Ez a hiba azonban formai jellegű, amely önmagában - figyelemmel főleg arra tényre, hogy bár az előzetes eljárás megtagadásáról hozott határozatot a törvény nem említi, így az ellen fellebbezési jogot sem biztosít, a Magyar Ügyvédi Kamara mégis elbírálta a fellebbezést - nem okozott volna a panaszosnak sérelmet. A Magyar Ügyvédi Kamarának azonban saját eljárása során észlelnie kellett volna ezen jelentés vizsgálati megállapításainak 1. pontjában jelzett jogsértéseket és a megyei kamarát új eljárásra kellett volna utasítania.
A Magyar Ügyvédi Kamara elnöke határozatának indoklásában kifejezetten arra hivatkozik, hogy "a fellebbezés az eredeti beadványhoz képest semmi olyan tényt vagy körülményt nem tartalmaz, ami indokolná az I. fokú határozat hatályon kívül helyezését". Majd ezután megismétli az elsőfokú határozat indokait, anélkül, hogy megmagyarázná, miért tartotta a határozatot megalapozottnak.

Nem tekinthető a másodfokú kamarai határozat tényleges indoklásának ha a határozat kizárólag az elsőfokú határozat indokait ismétli, anélkül, hogy azok megalapozottságáról érvekkel alátámasztott véleményt mondana. Alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okoz az ügyvédi kamara az ilyen nem kellően indokolt határozattal, mert egy formális felülvizsgálat során éppen a fellebbezés és a másodfokú határozat lényegi rendeltetése nem érvényesülhet.

Kezdeményezés

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21.§-ában foglalt rendelkezés alapján felkérem a  Magyar Ügyvédi Kamara elnökét, fontolja meg annak lehetőségét, hogy az elsőfokon eljáró megyei kamarát egy megalapozott határozat meghozatalára és a döntés tényleges megindoklására utasítsa. 

Budapest, 2000. május 29.

Gönczöl Katalin